Godmorgon, solstråle!
Hur många har du därinne?
Han vill ha en kopp te på morgonen. Sen kaffe.
Sen nåt fräscht som fyller på vätskeförrådet.
Vi ses sen,
Är du hemma ikväll?
Nej, jag ska träffa Dex.
Så du har inte gett upp honom än?
Inkommande!
Redo att köra, älskling.
15 JULI
EN
"London", en episk dikt av Emma Morley.
Åh, London
Med ditt komplexa
Men effektiva transportsystem
Åh London Med dina sex miljoner…
Skor?
Människor, kvinnoriskor
Gud, jag skriver ordvitsar. Vad hemskt. Sluta. Börja om.
"Drömmarnas stad."
En sonett av Emma Morley.
Jag vandrade ensam och länge Vilse bland dina stumma, skumma
Gator och tunnlar Och jag undrade
Var är du?
Hitta bandet.
Två lag, två kartböcker och två timmar att leta ledtrådar.
Nånstans bland de här gatorna gömmer sig ett band.
Laget som hittar dem först tar hem det.
Så är det. Kör igång. Medan jag tar en espresso.
Bryt!
En haiku.
Tankar som minns
Koltrastens sång och ånger och…
Sen. Igen.
Förlåt. Tuben.
Tuben?
Hola
Hola.
Hola
Hola.
Kom igen. Folk kommer inte bara för maten.
Utan även för atmosfären.
-Hola. -Hola.
Tänk att komma för maten.
Tänk att komma för atmosfären.
Innan vi öppnar vill jag gå igenom dagens specialrätter.
Vi har en tonfiskenchilada och en kalkonchimichanga.
Kalkon. I juli.
Paddy, det är din tur att ta toaletterna.
-Va? Det är Emmas tur. -Inte idag.
Emma, det här är Ian. Ny kille.
Yo, bröder.
Herregud. Var hittar hon dem?
Emma, du får lära honom hur allt funkar, för du har varit här längst.
Välkommen till ambitionens kyrkogård.
Loco Caliente Hett, för att AC:n inte funkar.
Galet, för att det bara är såna som äter här.
Eller jobbar här. 20 minuters lunchrast.
Man får äta allt från menyn, men det avråder jag ifrån.
Här är ditt skåp, det går inte att låsa så lägg inte in nåt du är rädd om.
Lär dig Heimlich manöver.
Folk sätter ofta i halsen.
KOM IHÅG DITT LOCO LEENDE!
Varje pass är det nån som försöker rida på åsnan,
så håll ögonen öppna.
-Så, Ian, vad för dig till Mexiko? -Måste betala hyran.
Ursäkta?
Jag behöver flexibla arbetstider.
-Varför? -Jag är komiker.
-Är du? -Ja. Mest standup.
Lite improvisation.
-Du då? -Vadå jag då?
Vad är din kombo? Servitör och komiker. Bartender och modell.
-Sa Paddy att han är modell? -Låt mig gissa.
Paddy är inte modell.
Är du musiker?
-Tondöv. -Skådis?
-Lyckligtvis inte längre. -Nu vet jag. Du är författare, va?
Inte på nåt meningsfullt sätt.
-Om du skriver, är du författare. -Jag vet inte om det funkar så.
Trivs du här?
Trivs?
Jag älskar det. Jag är inte gjord av sten.
Salsa, guacamole, gräddfil.
-Ska den inte vara kyld? -Det är inte riktig gräddfil.
-Vad är det? -Nån slags härdat fett tror jag.
Det som blir över när man gör bensin.
-Vad händer? -"Cucaracha."
Fyra gånger i timmen, 32 gånger per pass.
Pa-pa-pa, ta-ta-da, cha-cha-cha
Bra jobbat. Kom igen, Rör på höfterna.
Snyggt, Ian.
Nu snurrar vi.
Runt runt, och pa-pa-pa, cha-cha-cha
Rör på fötterna.
Ian, kom igen. Emma.
Snurra, Ian. Snurra.
Snälla. Kom igen.
Där är hon.
-Jättekram. -Krama mig inte. Jag är jätteäcklig.
-Vi skulle väl ses senare? -Jag vet.
Em, det här är Naomi.
Det stavas Naomi, men uttalas "Nomi".
Hej, "Nom… i".
Det här är min kära vän Emma.
Hej.
Dex, vad gör du här?
Vi spelade precis in på den här gatan.
Ett pilotavsnitt som inte kommer sändas.
-Mer som ett smakprov. -Jag fattar inte.
Men du var bra.
Du vet att du var bra. Kameran älskar dig.
-Men älskar jag kameran? -Det verkar så.
Vill ni ha nåt att äta?
Nej, vi ska inte äta.
Det här är Ian.
-Hej, Ian. -Kan vi få tre "De dödas dag"-margaritas?
Jag kan inte. Jag jobbar.
Kom igen. Fem minuter.
Ta en paus.
-En kafferast? -Hon kan inte. Hon jobbar.
Okej, då får det vara.
Bara notan, tack.
-Jag vet inte hur… -Det är lugnt, jag gör det.
-Jag är strax tillbaka. -Okej.
Em.
Kan jag liksom, du vet…
Vad?
Ge dig pengarna för drinkarna.
Va?
Kan jag dricksa dig på nåt sätt?
Dricksa mig?
Ja, jag vill verkligen dricksa dig.
Åh, ursäkta.
Ingen fara.
Hur känner du honom? Han som såg ut att ha mascara på sig?
Från universitetet.
-Var det hans flickvän? -Ja, tydligen.
Men han byter ut dem ofta.
Jag har en fråga.
-Okej, få höra. -Vad gör du ikväll?
Du vilar inte på hanen.
Du har säkert pojkvän ändå. Jag har ett gig ikväll på "Småskrattet".
Var?
"Småskrattet", det är en komedikväll på Frog & Parrot i Cockfosters.
Om du skulle vara nyfiken på min unika komedistil.
Maten är också bra. Miniburgare, curly fries och sånt.
Det låter magiskt, Ian. Curly fries och allt, men…
Jag kan inte ikväll, tyvärr.
-På riktigt? -På riktigt.
Ett fint erbjudande, men jag ska träffa mascarakillen.
Så inte den här gången.
En annan gång. Jag ska snart uppträda på Böjda Bananen
och Cheshire Cat i Colliers Wood.
Kanske det.
Hej, sötnos.
-Vad fan! -Gör aldrig om det där.
Vad?
Låtsas att du och din flickvän är på safari på mitt jobb.
"Vilken hemsk meny, äckliga toaletter, löjliga drinkar."
Ta tillbaka de här.
Nej, de är dina.
Man dricksar inte sina vänner.
-Det var inte dricks. Det var en present. -Pengar är ingen present.
Förlåt.
Knäpp skjortan och ge hit flaskan.
Så hur mår du?
Åh, som en dröm.
Låt mig tänka.
Jag fick salsa på skon idag, den frätte rakt igenom.
Varför är du kvar där?
Hur ska jag säga det här? Vissa människor jobbar på restauranger.
Och vissa jobbar i butiker. Alla jobbar inte inom media.
Förlåt. Det var…
Det spelar ändå ingen roll.
Jag tänker åka hem.
Tillbaka norrut till Leeds.
För att göra vadå?
Jag vet inte, ärligt talat.
Okej.
Ja, varför inte?
Du försökte i alla fall.
Du gjorde verkligen allt för att lyckas i storstan.
Du skrev en pjäs.
En.
Jag vet att ingen kom,
men skitsamma.
Skrev du nåt annat? Fortsatte du?
Nej. Du grävde ner dig i quesadillas och nu tänker du dra hem.
Jag trodde att du saknade självförtroende
men det kanske handlar om arrogans?
Va?
"Min enda pjäs tog sig inte till West End så jag lägger ner."
Dra åt helvete.
Det är inte alla som ramlar över tv-jobb när de är ute och reser.
Det var inget jobb. Det var arbetslivserfarenhet.
Det började så, men resten var upp till mig.
Poängen är att man inte får hoppa av tåget.
Tåget? Du har ingen aning.
Tack, men jag vill inte jobba inom media.
Om folk värderade sjuksköterskor, socialarbetare och lärare
lika högt som att jobba med tv…
-Du skulle vara en fantastisk lärare. -Herregud.
-Den bästa läraren. -Lägg ner!
Förlåt.
Nej, förlåt själv.
Vad säger du förlåt för?
För att jag maler på.
För att jag är så himla tråkig.
Du är inte tråkig.
Jo, det är jag.
Jag tråkar ut mig själv.
Du tråkar inte ut mig.
Det kommer du aldrig göra. Du är en på miljonen.
Jag är inte en på tre, så…
Em.
Lägg dig här.
Ledsen att jag luktar frityrolja.
Det gör du inte.
Så mycket.
Jag känner mig dum.
Varför?
Vad trodde jag skulle hända när jag flyttade hit?
Vet du vad jag inte fattar?
Folk omkring dig säger hela tiden hur fantastisk du är.
Du vet, smart, rolig, begåvad och allt sånt.
Hela tiden.
Jag har sagt det i åratal. Varför tror du inte på det?
Varför tror du att folk säger sånt?
Tror du att det är en konspiration? Att folk gaddar ihop sig för att vara snälla?
Nej.
Jag måste gå.
Nej.
Du ska ingenstans.
Du stannar och vi fixar en flaska till.
Okej?
Ett pund, 39 pence?
Hur mår din mamma?
Inte så bra.
Hon opereras igen i september.
Jag är ledsen.
Och "Nomi"?
Vad ser hon hos dig?
"Nomi."
Hon säger att jag är komplicerad.
-Nähä? -Jo, det gör hon.
Hon kan inte ha yttrat de orden.
Det gjorde hon.
Komplicerad?
Du är lika komplicerad som ett tvåbitarspussel.
I tjock plywood.
Dex?
Har folk verkligen sådär kul?
-Titta på dem, med sin lilla frisbee. -Vad menar du?
Hur allt verkar så lättsamt. Det känns påtvingat.
Ärade gäster, välkomna till kvällens ungdomsföreställning.
Okej.
-Nu går jag på riktigt. -Sov hos mig om du vill.
Nej.
Sov på soffan. Låna en tandborste.
Nej, jag borde åka hem.
-Okej, jag följer dig till tuben. -Nej, stanna med vinet.
Jag tror jag rullar ner härifrån, sorglöst, och hoppas att nån ser mig.
Hejdå.
BASERAD PÅ BOKEN "EN DAG"
Undertexter: Jessica Roos