Toget til Paris Gare du Nord klokken 13.25 afgår fra perron tre.
Jeg er ikke med. Jeg troede, den gik igennem.
Hvad er der at diskutere?
Røremaskinen? Hvorfor vil hun have den?
Grillen?
Jeg har ingen have.
Som hun ved, har jeg ingen have.
NISHA HALLIDAY MOD HELE DEN VIDE VERDEN
EMMA MORLEY ER EN SPÆNDENDE NY FORFATTER
15. JULI
15. JULI 1999
SAMME DAG
NÆSTE ÅR
-Hej. -Hej.
-Du ser anderledes ud. -Gør jeg?
Var det en udklædningsfest, kom du som sofistikeret pariserinde.
Fint nok. Og hvad kom du så som?
Jeg kom som selvmorderisk skilsmissefar.
Godt, du ikke er bitter.
-Skal jeg stige på toget igen? -Nej, ikke endnu. Kom så.
Hvor langt væk er din lejlighed?
Skal vi ikke gå en tur først og se nogle seværdigheder?
Okay.
Er det i orden?
Selvfølgelig. Ja.
-Du behøvede ikke møde mig ved toget. -Selvfølgelig. Turist.
-Paris klæder dig. -Ja, jeg elsker det her.
Det kan jeg se. Du har ændret dig.
På to måneder?
Du ser smuk ud.
-Hvornår var du sidst i Paris? -For tre år siden.
Min kone og jeg tog på miniferie og boede på Georges V.
Så det var sgu spild af penge.
Gør mig en tjeneste. Nævner jeg det igen, så skub mig i kanalen.
Det gør ikke noget.
Det er ikke derfor, jeg kom.
Okay.
Vi burde tale om det.
Det, der skete.
Ja, det kan vi godt.
Bare senere.
Her?
Skal vi have noget vin?
Ikke til mig, tak. Jeg er færdig med det.
-Nå? Hvor længe? -Omkring en måned.
Det er ikke AA eller noget.
Jeg prøver bare at undgå det. Der kom aldrig noget godt ud af det.
Okay. Bare kaffe.
Bare kaffe.
Dex, hør, jeg har noget…
-Må jeg få en autograf? -Vær ikke latterlig.
Det skal du. Noget personligt med dags dato.
Til hvis du bliver berømt, og jeg mangler penge.
Har du læst den?
Jeg begyndte, men kom ikke forbi fjerde side.
-Emma, den var vidunderlig. -Det er bare en fjollet børnebog.
"Den mest spændende nye stemme siden Sue Townsend."
-Sagde forlæggerens 12-årige niece. -Sagde
Jeg læste den på én gang, og det siger en, som har læst
Du mener Howards' Way
Ja, ja.
Jeg elskede den.
Okay.
Læs det ikke nu, men senere.
Fortæl mig, hvordan det går.
Skilsmissen går igennem i september. Kun en måned før vores bryllupsdag.
Næsten to hele år med ægteskabelig lykke.
-Har I talt meget sammen? -Ikke med min gode vilje.
Vi er holdt op med at overfuse hinanden og smide med ting.
Nu er det bare "ja", "nej", "hej", "farvel".
Mere eller mindre som vi talte, da vi var gift.
Har du hørt, at de er flyttet ind hos Callum?
Ja, det sagde Tilly.
Ja, et latterligt palæ i Clerkenwell,
hvor vi plejede at komme til middagsselskaber. Ja, så…
-Det er da hyggeligt. -Taler du med Callum eller…
Det ved gud, nej.
Han har prøvet.
Ja, han efterlader mig beskeder. Brysk og munter.
For eksempel: "Hej, mand. Lad drikke nogle øl.
Ring til mig, og så taler vi om det."
Pikhoved.
Måske gør jeg det. Han skylder mig tre ugers løn.
Hvordan har Jazz det?
-Undskyld. Vi behøver ikke tale om det. -Det er fint.
Jeg har hende hver fjortende dag.
En eneste overnatning.
Kan du bede om mere tid?
Det kunne jeg, men…
Selv nu kan man se frygten i hendes øjne, når hendes mor kører sin vej.
"Nej. Efterlad mig ikke her hos den mærkelige, triste særling."
Og jeg køber så mange gaver til hende, Em.
Det er ynkeligt.
Jeg… Du ved.
Der er en bunke, hver gang hun kommer.
Det er som julemorgen hver gang.
For hvis vi ikke åbner gaver, så…
Så ved jeg ikke, hvad vi skal lave.
Hvis vi ikke åbner gaver, så begynder hun…
Hun begynder at græde
og spørge efter sin mor.
Hun mener mor og det svin Callum.
Jeg ved ikke engang, hvad jeg skal købe,
for hver gang jeg ser hende, er hun anderledes.
Man vender ryggen til
i en uge, ti dage, og…
Alt har ændret sig.
Og hun er begyndt at gå.
Hun tog sine første skridt, og jeg så det ikke.
Hvordan kan jeg gå glip af det? Er det ikke…
Er det ikke min opgave? Pis. Undskyld. Fandens også.
Undskyld.
Det var ikke planlagt.
Hold op med at undskylde, Dex.
Du behøver ingen plan.
Det er bare mig.
Jeg bor en halv time herfra.
Forestil dig ikke store vinduer eller parketgulve.
Kun to værelser over en gårdhave.
Et loftskammer.
Ja, præcis. Et loftskammer.
En forfatters loftskammer.
"Mit sabbatår," siger Emma på 33.
Hun udlever drømmen.
Officielt arbejder jeg. Bog nummer to.
På en skoletur til Paris falder Nisha Halliday for en fransk dreng,
Luc Grenoble.
Så her er jeg.
Jeg laver research.
Hvor er du henne?
Det ved jeg ikke, Em. Det er, som om…
Da var yngre, virkede alt muligt,
og nu er der intet, der gør.
Du har bare mistet selvtilliden.
Du har haft det rigtig skidt,
men engang ser du det som en ny start.
Hvad sker der med arbejdet?
-Ikke meget. -Der er meget, du kan lave.
Såsom hvad?
Tja. Medierne. Du kan gå efter tv-vært-job igen.
Fotografering? Eller mad?
-Du kan lave noget med mad. -Jeg har ingen erfaring.
Jeg er ikke kvalificeret til noget.
-Du har en grad. -Lave karakterer i antropologi.
Hør. Folk har altid brug for antropologer.
-Er det din peptalk? -Ja. Hvordan var den?
-Jeg vil stadig hoppe i kanalen. -Kom. Lad os gå.
Det er lige her.
Her er vi.
Wauw. Er det…
Bog nummer to? Ja, men læs den ikke. Den er ikke færdig.
Åh, undskyld.
Dex, Dex, Dex.
Undskyld. Jeg er bare lidt pinligt berørt.
Sagen er den, Dex, at jeg har mødt nogen.
Har du mødt nogen?
Ja.
Okay. Hvem?
Han hedder Jean-Pierre. Jean-Pierre Dusollier.
Er han fransk?
Nej, Dex. Han er waliser.
Nå…
Ja, det er…. Godt at høre, Em.
Det er virkelig godt.
-Gid du havde sagt det. -Du er lige kommet.
Ja. Nej, før jeg kom.
Vi har ikke talt meget, ud over en e-mail i ny og næ, og nu er du her.
-Jeg ville tale om det, der skete. -Vi sov sammen én gang.
Tre gange.
Jeg mener ikke, hvor mange gange vi havde samleje, men lejligheden.
Natten. Vi tilbragte én nat sammen.
Du stak af til Paris og kastede dig under den nærmeste franskmand.
Kastede mig? Hold op, Dexter.
Det mente jeg ikke.
Og jeg stak ikke af. Billetten var allerede bestilt.
-Tror du, alt sker på grund af dig? -Kunne du ikke have ringet?
-Og bedt om lov? -Og hørt, hvad jeg følte.
Og talt om den nat. Måske hvad den betød.
Ufatteligt. Du er irriteret, fordi vi ikke granskede vores følelser,
og jeg skulle have ventet på dig.
Nej, ikke ventet.
Hvad?
Ser du, at der er en vis ironi i det?
Hvordan?
Hvis du vil tale om den nat, så lad os det.
-Vi var begge fulde. -Ikke mig.
Du ville tage underbukserne af med bukser på.
Det var ikke så slemt. Var det?
Du skal ikke fiske. Kom og sæt dig.
Jeg tror,
du var meget oprevet og ret fuld den dag, og…
Du kom til mig, og det skete.
Med alt, der foregik med Sylvie, og at du ikke så Jasmine,
tror jeg, du var ensom, og jeg var en skulder at græde ved.
Eller at gå i seng med.
Jeg var en skulder at gå i seng med.
-Er det det, du tror? -Ja.
Gik du i seng med mig for at gøre mig glad?
Blev du glad?
Ja, meget gladere.
Okay, det blev jeg også. Sådan.
Det var medlidenhedssex.
Nej, og det ved du godt.
Jeg har tænkt på det.
Meget.
Jeg er ikke holdt op med at tænke på det.
Lige siden det skete.
Dig og mig.
Ja, jeg har også tænkt på det.
Sidst i 80'erne tænkte jeg kun på det.
-Og nu? -Nu?
-Tiden er forpasset. -Hvordan ved du det, hvis vi ikke prøver?
Fordi jeg ved det. Fordi jeg har mødt en anden.
Og du kan ikke bare ty til mig, når alle muligheder er udtømte.
Det er ikke sådan, det er.
Det var bare sex, Dexter.
Med al respekt, Em, er det noget sludder.
Med al respekt, Dex, kan du ikke komme her, når du er på toppen og tænke:
"Jeg kan altid falde tilbage på gode, gamle Emma."
-Jeg er ikke trøstepræmien, okay? -Det tænker jeg ikke.
Det er det modsatte. Det er…
Hvem er det?
Det er Jean-Pierre.
Lad os være søde, ikke? Jeg tænkte, vi kunne spise sammen.
God idé.
-Hej. -Hej.
Dexter, Jean-Pierre. Jean-Pierre, Dexter.
-Hyggeligt at møde dig, mand. -Hej.
Jeg har hørt så meget om dig.
Den berømte Dexter.
Ja.
Fortæl mig alt om Emma.
Alt?
Hvor skal man begynde?
Nej, dig først. Hvordan mødtes I?
I bistroen.
Ja, hun læste, og folk, der læser på offentlige steder,
lader ofte, som om de læser, ikke? Men hun var helt fokuseret.
Jeg var fascineret.
Så jeg spurgte hende ind til bogen, L'Étranger
Den har jeg ikke læst.
Det er okay. Hun læste den på fransk
og talte meget om Camus.
Det var sådan, jeg opdagede, at hun er en sand nørd.
En prætentiøs nørd.
Ja.
Præcis. Men det ved du allerede, ikke?
Jo.
Jo, det ved jeg.
Vi har bestilt bord klokken syv.
-L'Éguille. -Fedt.
Beklager, jeg kunne ikke få et senere.
Nej, det er fint. Skal vi gå?
Ja, jeg er ked af det, men jeg…
Jeg tror, jeg er blevet smittet med noget på toget.
Min hals er hævet.
Hævede kirtler eller noget.
Jeg vil tidligt til køjs.
Okay, er du sikker?
Ja, helt sikkert. Ja, gå bare.
-Jeg kan også blive her. -Nej, bestemt ikke. Gå bare.
Undskyld, jeg er kedelig.
Jeg får det bedre i morgen.
Farvel.
Jeg bliver hos Jean-Pierre i nat, så du kan få sengen.
Jeg er tilbage i morgen.
God bedring.
TIL MIN BEDSTE VEN VELKOMMEN TIL PARIS BISOUS! EMMA
Hvad er der? Hvad er der galt?
Hvad?
Det er fransk for "halsbetændelse".
Jeg sagde til Jean-Pierre, jeg også havde din halsbetændelse.
Hvis du behandler mig skidt, Dexter…
-Det gør jeg ikke. -Jeg mener det.
Hvis du bedrager mig, svigter mig eller går bag ryggen på mig,
så myrder jeg dig.
Jeg sværger ved gud, jeg æder dit hjerte.
Det gør jeg ikke, Em.
Gør du ikke?
Det sværger jeg.
Hvad?
Jeg troede, jeg endelig var sluppet af med dig.
Det tror jeg ikke, du kan.
BASERET PÅ ROMANEN "SAMME DAG NÆSTE ÅR" AF DAVID NICHOLLS
Tekster af: Laura Marie Klindt Nielsen