Brukade inte du vara i tv?
-Jo, i tidernas begynnelse. -Vad hette det nu igen?
Largin' It
Ja, det var ett av dem. Kaffe?
Du brukade dejta Suki Meadows.
Ja, bara en dubbel espresso.
Hon syns överallt nuförtiden.
Hur var det? Att dejta henne?
Ganska högljutt ibland. Men kul.
Vad hände med dig då?
Vet inte. Jag håller på att ta reda på det.
Kan du slänga den här åt mig?
Visst.
Hej. Vad gör du här?
-Jag ville se dig i hårnät. -Du måste vara här innan sex för det.
Jag har ett möte runt hörnet, så tänkte säga hej.
Marknadsföring.
Det räcker inte att skriva en bok. Folk måste köpa den också.
Kaffe? Jag har blivit bättre.
Nej, tack.
Om du inte köper nåt måste du tyvärr lämna lokalen.
Var är Callum?
Han visar sig bara på golvet vid speciella tillfällen.
Så, hur är det?
Jo, jag är den som är äldst här.
Folk födda på 80-talet ger mig order, men det är intressant.
-Enda klagomålet är musiken. -Vadå då?
Samma fyra låtar från sex på morgonen till sex på kvällen,
dag efter dag. Det är tortyr.
Bortsett från det så är det riktigt bra.
Det funkar med Callum. Han vill att jag är tacksam, vilket jag är.
Så länge jag säger det varje dag eller varje timme.
Fan också.
-Hallå där. -Hej.
Vi har en hedersgäst.
Hur mår du, Judy Blume? Vad snackar den här för skit?
Han sa just att han älskar det.
Speciellt spellistan.
Visst är den hemsk? Men det funkar. Ingen stannar länge.
Okej, Topsy och Tim, kan ni fortsätta leka senare?
Jag behöver din hjälp.
15 JULI
EN
DAG
Hallå?
Hej, Jazz.
Hur har din dag varit?
Kalla henne inte det. Hon heter Jasmine, inte Jazz, Jazzy,
Jazzmatazz, det låter hemskt, Dexter.
Jazz Mayhew.
Det låter som saxofonisten i ett lesbiskt funkband. Jazz.
Om du döper henne till Jasmine kommer hon att kallas Jazz.
Vi döpte henne. Jag vet det. Men jag gillar det inte.
-Jag ska ändra hur jag pratar med henne. -Bra.
Förlåt.
Det har varit en hemsk dag.
Jag står inte ut längre, Dexter.
Det är oväsendet och byggdammet.
Du ville ju renovera.
Är det en hjälpsam kommentar nu?
Oväsen och byggdamm hela dagarna.
Och ingen sömn. Hon vägrar sova.
Hon är vaken halva natten, jag är helt förstörd.
Det känns hemskt.
Om jag måste gå runt den där parken en gång till kommer jag att skrika.
Jag går runt sjön,
och sen, åh, runt sjön,
sen bort till gungorna och sen runt sjön igen.
Mamma säger att jag borde åka dit ett par veckor
och bli lite omhändertagen.
Varför gör du inte det då?
Ärligt talat,
så orkar jag inte med frågorna.
"Vad gör han? Vad är er plan på sikt? Behöver ni mer pengar?"
Det är väl bättre att jag i alla fall jobbar?
Var inte defensiv.
Du behöver inte säga nåt till dem. Och definitivt inte allt.
Vi är en tajt familj.
-De märker. -Märker vad?
Jag ställer in ikväll.
Nej, du har sett fram emot det här i flera veckor.
Jag är inte på humör för en möhippa.
-Jag är för gammal för det. -Skitsnack.
-Jag är orolig. -För vad?
-Att lämna oss ensamma? -Kanske inte orolig…
Jag är 33 år gammal, Sylvie.
Jag har varit ensam hemma förut.
Plus att jag inte är ensam, Jazz är ju här och tar hand om mig.
Vi klarar oss, visst, Jazz?
Mine. Jasmine.
Lägg henne vid sjutiden, okej?
-Okej. -Det finns gott om mjölkersättning.
Det finns grönsakspuréer i kylen.
I kylen, okej.
Om hon inte vill ha, finns det barnmatsburkar,
men de är bara för i nödfall.
Kan hon äta chips?
Det kan hon, va? Jag bara skrapar bort saltet.
För guds skull, Dexter.
Du ser fantastisk ut, förresten.
Titta inte, Jasmine.
Sluta, Dex.
Det är taxin.
Ring mig på mobilen om nåt händer.
Okej?
Mamma. Vart ska du, mamma? Lämna mig inte med den här pajasen.
Trash
You and me
-Gissa vad jag just hittade. -Hur många gissningar?
Inga. Minns du bandet du gjorde åt mig när jag reste?
Vagt. Jag minns inte låtlistan, dock.
Den ska du få höra nu.
Eller förresten, kom över.
Nej. Jag är som sagt hos Tilly.
Just det. Middagsbjudningen.
Det är ingen bjudning.
Och inte ett spår av middag heller.
Kom över.
Nej, inga fler bebisar.
Jazz är en fin sån, men nej.
Jag behöver riktiga, vuxna samtal och nåt att äta.
-Och en kebab. -Kebab?
Beställ en åt mig med. Lägg den på tuben med en liten lapp.
Kyckling eller lamm?
-Lamm. -Lamm.
Jag måste lägga på. Hörs imorgon.
Hejdå, Em.
-Tills. -Mix-döner med pommes och sallad.
-Utan lök. -Utan lök.
-Utan lök för mig med. -Utan lök.
Och kan du fixa chilisås? Och glass. Det är bra för min mjölk.
Okej.
Gray?
Ja?
Han ska inte med och köpa kebab.
Nej.
Tack.
Varsågod.
Åh, Gud.
Jag känner ingenting.
-Dofta på huvudet. -Va? Nej.
Dofta på huvudet. Det är en order.
-Som baksidan av ett klockarmband. -Ja.
-Sa jag vitlöksmajo? -Nej.
Åh, för guds…
-Var är min telefon? -Stackars Graham.
Åh, stackars Graham.
Jag drev ut det där barnet ur min kropp medan han satt och läste
Hej.
Jag vet inte vad jag ska säga till dig, men du är rätt snäll.
Såja.
Hallå.
Vad är det?
Åh, det är bara…
Bara lite musik.
-Jasmine och jag har en liten fest. -Är hon fortfarande vaken?
Hon var inte det,
men nu är hon det.
Vad har ni gjort?
Inget särskilt. Bara hängt lite, kollat på tv.
Ni då? Har ni kul?
Helt okej. Alla är stupfulla såklart.
-Förutom du. -Jag är för utmattad för att bli full.
Var är du? Det är så tyst.
Jag är på mitt hotellrum.
Jag ska bara vila lite och gå tillbaka om ett tag.
Hur mår Jasmine?
Jasmine ler, eller hur, sötnos?
Det är mamma.
Hej, Jasmine. Hör du mig?
Det är mamma.
Hallå.
Säg nåt.
Det är jag igen.
Som du förstår.
Men ni klarar er?
Självklart.
Tvivlade du nånsin på det?
Du borde återgå till ditt party.
Jag borde väl det.
Godnatt.
Vänta, Sylvie.
Jag vill bara säga att…
…jag jobbar på det.
-På vadå? -Allt.
Hela make-pappa-försörjare-grejen.
Jag jobbar på det.
-Dexter. -Jag gör det.
Huset kommer att bli klart och Jasmine kommer att sova.
Allt kommer att bli bättre.
Okej? Jag lovar, det kommer det.
Vi provar oss fram.
Helt enkelt.
Ja.
Okej, men ha så kul nu.
Vi ses imorgon.
Jag älskar dig.
Detsamma.
Allt lugnt?
Åh, du vet, inte direkt.
Han klarar sig.
Han lät konstig. Jag kanske borde åka hem.
Kom igen.
Han klarar sig.
Tänk inte på det.
-Nåt mer att dricka? -Nej.
-Ska vi lägga oss ner lite? -Callum!
Jag har ju gett killen ett jobb. Räcker inte det?
Ska jag köra hem dig?
Herregud.
Han sover.
BASERAD PÅ BOKEN "EN DAG"
Undertexter: Jessica Roos