Jag vet vad du gör.
Ännu ett bröllop fullt av folk du har legat med.
-Det är skitsnack. -Hela kapell av dem.
De bussas in från hela landet.
-Det är inte sant. -Det är sant.
-Nej, jag känner knappt nån här. -Varför kollar du på dörren hela tiden då?
EN
DAG
15 JULI
Här är det!
Kan du flytta dig lite? För guds skull, Euan.
-Gud, min klänning. -Kan du släppa ut oss, tack?
Begagnad bil. Jag vet inte hur man stänger av barnlåset.
-Sådär. -Tack.
Kommer.
Åh, nej, din lilla fjädergrej. Den har fladdrat i vinden sen Cherwell.
Ta bort den bara?
-Nej, den sitter fast i mitt hår. -Kanske om jag…
-Det där… -Nej. Sluta.
Så, nu går vi.
Gud.
Fan, var ska vi sitta?
Kom hit.
Tills!
-Vad fin du är. -Om inte idag, när?
-Vad är grejen med Fionas lilla… -Oroa dig inte. Den…
-Hej, mr Killick. -Leon, snälla.
Hallå, allihop. Här är gänget från Rankeillor Street!
-Raj och Euan bodde på… -78.
Ja! Em och jag på 17. Nana på andra sidan gatan.
Det här är Fiona, Rajs fru.
-Jag ser fram emot ditt tal. -Åh, jag ska bara utbringa en skål.
-Okej, bara så du vet, Dex är här. -Okej.
Han svarade "ja" men jag är förvånad att han kom.
Okej, det är lugnt.
Jag skulle gärna stanna och prata, men om ni kan kila iväg till era platser,
så tänkte jag gå och gifta mig.
Är du okej?
Ja!
Författare?
Jag antar det. Tekniskt sett.
Har du slutat undervisa? Det vill jag med.
Jag har inte slutat, bara pausat.
Jag fick ett litet förskott, så jag tog ett sabbatsår.
Helt fantastiskt. Det syns att du mår bra.
-Folk säger det. Såg jag hemsk ut förut? -Nu låter du som ditt gamla jag.
-Raj, tänk att du åkte hela vägen hit. -Det finns bara en Tilly Killick.
Troligtvis inte längre. Tar hon inte Grahams namn?
Vad pratar ni om? Mig, hoppas jag.
-Tilly Killick eller Tilly Gibson? -Tilly Killick.
Och Graham Killick. Han tar mitt efternamn.
Hon fick sin man.
Det fick hon.
Bara för att irritera föräldrarna. Åh, faster.
Hejdå.
Herregud. Är det där Dexter Mayhew?
Varför är han fortfarande så snygg?
Fanns det nån rättvisa i världen skulle han vara skallig och ful.
-Vi fick ihop det en gång. -Va?
Du berättar jämt det.
-Vadå? När? -Minns du när din mamma sov över?
-En gång till… -I badrummet.
Herregud. Var det nån han inte låg med?
Du verkar verkligen inte känna nån.
Gick inte du och Tilly på universitetet ihop?
Jo. Men hon var snarare en vän till en vän.
Dexter.
Cal, det vara längesen.
Det här är Sylvie.
Louisa.
-Gick du på Edinburgh? -Vi träffades väl dag ett?
Vi brukade umgås i London med, tills din kille här började ignorera mig.
-Gjorde jag? -Ja.
-Men du kunde ha ringt mig också. -Det gjorde jag. Du ringde inte tillbaka.
Inte?
Förlåt. Jag hade…
saker att tänka på.
-Det är längesen nu. -Ja.
Hur träffades ni?
-Såg du att Emma Morley är här? -Ja.
-Jag hörde att ni blev ovänner. -Ja.
-Men är det bra mellan er nu? -Jag vet inte. Vi får se.
Har ni två nånsin…
-Det var nära en gång, eller två. -Nära? Vad betyder det?
Louisa verkar trevlig.
Bli inte för fäst vid henne. Hon blir inte långvarig.
Men allt är bra?
Dex, jag är 32. Jag har ett eget hus, eget företag.
Jag jobbar hårt med nåt jag gillar och tjänar bra med pengar.
Så livet är bra.
Själv då? Det var ett tag sen jag såg dig på tv.
Det är för att du inte kollar på kabel och satellit-tv.
Det är där jag syns nuförtiden.
Hej.
Det är han.
Och så gör vi vår grej innan vi går.
-Ett. -Två.
Smörgåsar är framtiden.
Etiskt producerad snabbmat av hög kvalitet.
Det är dit vi är på väg. Mat är det nya rock'n'roll.
Är inte komedi det nya rock'n'roll?
Jo, sen var det rock'n'roll igen. Nu är det mat.
Vi kör bara ekologiskt.
Vi har fyra ställen, som jämt är fulla.
Matkulturen håller på att förändras i det här landet.
Kom förbi och prata om det nån dag.
Det finns många möjligheter för dig.
Cal, erbjuder du mig ett jobb?
Varför inte? Ett litet förkläde.
-Kom förbi bara, och… -Tänk att en vän erbjuder mig ett jobb.
Kom och ät lunch. Jag bjuder.
Låter förtjusande.
Ja, Dexter Mayhew kommer.
Tack.
Ursäkta.
Har vi träffats förut?
Jag tror inte det.
Men ditt ansikte ringer en svag klocka.
-Du ser annorlunda ut. -Folk säger det.
-Är det en "Rachel"? -Gud, hoppas inte.
Vilken fin dag.
Jag trodde inte Tilly skulle gifta sig så traditionellt.
Att gå altargången till en partylåt är väl inte direkt traditionellt, men…
-Sant. -Hommage till Graham.
Graham. "Acid House-Graham."
Tänk att han höll hela vägen.
Jag måste gå. Jag har fått strikta instruktioner. Det där är Sylvie.
Sylvie?
-Kommer du och hälsar? -Ja, sen. Absolut.
Jag ska bara se över mitt tal.
-Ska du hålla tal? -Jag ska utbringa en skål bara.
Mina damer och herrar.
Vänligen inta er platser. Middagen är serverad.
Okej, då så…
Vi kanske sitter bredvid varandra på mottagningen.
Ja, kanske.
Hej. Har du pratat med Dex?
-Lite grann. -Hur var det?
Jo, okej.
Hans flickvän är äckligt vacker.
-Äckligt. -Gud.
Vilken hals. Jag vill knäcka den på mitten.
Jag vet inte varför. Hon är trevlig.
Mina damer och herrar.
Tal!
Ett av universums största mysterier.
Hur nån kan gå från att vara en fullkomlig främling
till att bli den viktigaste personen i ens liv.
Jag pratar inte om dig, Graham. Jag pratar om mig. Om Tilly och mig.
Tänk er tillbaka elva och ett halvt år i tiden.
Edinburgh. Första terminen på första året.
Jag väcks fyra på morgonen av ett hysteriskt bankande på dörren.
Jag går upp, skärrad, öppnar den,
och där står en tjej som utan att be om ursäkt säger
att hon är dödssugen på majs och har jag en konservöppnare?
"En knäppis", tänkte jag. "Undvik henne."
Men det var för sent.
För från den stunden, när den här främlingen dök upp med sin majsburk,
slutade jag bry mig om oviktiga saker
som om jag hade valt rätt skola eller om jag passade in i Edinburgh.
Istället fick jag fyra av de roligaste, lyckligaste åren i mitt liv.
Det var samma sak för Graham och Tilly.
Ena stunden berättar hon om en konstig kille
som hon träffat på en rätt öde nattklubb i Wandsworth,
som inte var i närheten av hennes typ, och varför gav hon honom sitt nummer?
Och i nästa…
Ja, men här är vi nu,
på den finaste "Grantham möter Grenada"- föreningen som nånsin skådats.
Vi läste Dickens i Edinburgh och förstod inte så mycket, eller hur?
Förutom stycket i
"Föreställ dig att en utvald dag tas bort från ditt liv,
och tänk hur annorlunda allt hade blivit.
Tänk på den långa kedjan av järn eller guld, törnen eller blommor,
som inte skulle påverkat dig
om det inte vore för kedjans första länk, den där minnesvärda dagen."
Graham.
Jag är tacksam att den där till synes olycksbådande kvällen i Wandsworth
blev den första länken i din och Tillys gyllene kedja.
För du har gjort en redan livsglad person lyckligare än du kan föreställa dig.
Och Tills,
jag avgudar dig,
men kan jag snälla få tillbaka konservöppnaren nu?
För Tilly och Graham!
Tilly och Graham!
Hon verkar fantastisk.
Presentera mig för henne.
Ska du redan gå?
-Jag trodde du skulle gå. -Nej, jag skulle bara byta skor.
Jättebra tal.
Tack.
Em, kan vi gå nånstans, bara du och jag?
Bara för att prata.
Okej, visst, var vill du gå?
-Det ska finnas en labyrint. -En labyrint?
Ja.
Varför sa du inte det?
Tänk om vi går vilse?
Det är nog tanken.
-Var är Sylvie? -Hon har det bra. Hon blir "Callumiserad".
Det går bra för honom.
Alla säger det.
Framför allt han själv. Han erbjöd mig ett jobb.
Men
-Gud. Har du sett det? -Jag missar aldrig ett avsnitt.
Det finns inget bättre än lite BMX på morgontimmarna.
Jag älskar när du kallar saker "feta".
-De tvingar mig. -Och "asballa".
"Kolla vilka feta oldschool-moves."
-Jag kommer undan med det. -Inte alltid.
-Vänster eller höger? -Vänster, tror jag.
-Du då? -Vadå jag då?
Du då?
Du har skrivit en bok. Fick ett enormt förskott.
-Du har slutat undervisa. -Vänta lite, vem har sagt det?
Tilly, såklart.
Vad är felaktigt?
Det är inget enormt förskott.
Men tillräckligt för att inte jobba ett tag och skriva boken.
Vad handlar den om?
Jag vet inte än. Den håller på att ta form.
-Den handlar om mig, va? -Ja.
Den handlar bara om dig. Arbetstiteln är "Dexter, Dexter, Dexter".
Och det är bara första boken.
Det syns att du mår bra.
Gör det?
Absolut.
-Ska jag säga att du blivit snyggare med? -Om du kan göra det övertygande.
Det har du.
Vänster?
Vänster.
Bättre än under dina rock'n'roll-år, när du var
Jag var orolig för dig.
Var du?
Ja.
Inte för alkoholen och drogerna, men gubbkepsen.
Lägg av.
Ska vi sätta oss?
Ja.
Från Callums flickvän. Vill du ha?
Nej, tack. Jag har inte rört dem på åratal.
Bra jobbat.
Jag har också slutat.
Officiellt.
Så, hur är läget nuförtiden?
Jo.
Annorlunda.
Jag är vettigare än sist vi sågs.
Jag behövde få det ur systemet bara.
Är det ute nu?
Jag tror det.
Om man är 22 och saker skiter sig,
kan man säga: "Det är lugnt, jag är bara 22."
"Jag är bara 25."
"Jag är bara 28."
Men
vid 32…
Jag förstörde min karriär, jag förstörde allt med mamma.
-Nej. -Jag förlorade mina vänner.
Men sen träffade jag Sylvie.
Ja, synd bara att hon är så oattraktiv.
Dessutom är hon kompromisslös.
Jag har slutat med droger, alkohol. Röker inte.
Speciellt tillfälle.
Du hittade kärleken till slut.
Nåt sånt.
Så det tog slut med Ian?
-Har du blicken på nån annan? -Inte du med.
Vad?
I alla fall, jag kan faktiskt kalla mig författare nu.
Jag gör inte det, såklart, det vore tragiskt. Men jag kan.
Enda nackdelen är att alla tror att man skriver bra tal.
Inför idag skrev jag mitt eget, Grahams och bestmannens.
Jag lovar att inte be dig om det.
Men du kanske kan läsa det jag skriver.
Putsa det lite.
Jag är förlovad.
De…
Dexter, det är fantastiskt.
Grattis.
Hoppsan.
Så är du glad?
Glad? Jag är förkrossad.
Nej, ärligt talat, det är fantastiska nyheter.
Mer än fantastiskt. Det är fett, asballt och oldschool.
Jag ville berätta det personligen.
Och
ge dig
det här.
Wow.
Det kallar jag en bröllopsinbjudan.
-Doftar den? -Lavendel, tydligen.
Nej inte lavendel. Det är…
Ja, det är pengar.
Det är doften av pengar.
Åtta pund per kuvert, obscent, jag vet, men Sylvie älskar dem.
"Mr och mrs Lionel Cope bjuder in er till vigseln av sin dotter,
Sylvie Abigail Elizabeth Penelope."
"Sylvie Abigail Elizabeth Penelope."
Låter som en balettklass. "Med…
"Med…"
Med gamla vanliga Dexter Mayhew.
Tänk att jag ser det här i skrift.
"Lördagen den 13 september."
-Det är om typ… -Sju veckor.
Inte så långt kvar.
Det är lite påskyndat.
Herregud.
-Ja. -Ska du bli pappa?
Kan jag få smälta en sak i taget, tack.
Så du ska gifta dig och ha barn?
Dex, du ska ha barn.
-Jag vet. -Är det ens tillåtet för dig?
Tydligen.
Titta.
Där är hon.
Eller han.
Där är ryggraden.
Grym ryggrad.
Riktigt bra ryggrad.
Tycker du att det är bra?
Ja, såklart.
Jag vänder ryggen till i en sekund och…
Åh, Gud.
Låt inte full.
-Hej, älskling. -Var är du?
Ärligt talat, så är jag vilse.
-Hur kan du vara vilse? Var är du? -Jag är i en labyrint.
Ja, jag vet.
Det är labyrintressant!
Alla är på dansgolvet och jag är fast med den trista kusinen.
Kan du ta dig ut och komma tillbaka nu?
-Ja, såklart. -Vem är du med?
Vi är ett helt gäng.
Du vet, Edinburgh-gänget.
Nu kom Callum. Jag är okej. Skynda.
Skit också.
Vi måste ut härifrån.
Om man håller en hand mot väggen hittar man ut till slut.
-Okej, då gör vi det. -Så….
Skit också.
-Den här vägen. -Okej.
Musiken är högre. Vi närmar oss nog utgången.
-Får jag säga en sak? -Självklart.
Jag är lite full, men jag bara säger det.
Okej.
Jag har saknat dig.
-Jag har saknat dig med. -Nej, men…
jag har saknat dig så mycket.
Jag har verkligen velat prata med dig, men du var inte där.
Och ibland har jag ångrat att jag bara gick sådär.
Jag klandrar dig inte.
-Jag var… -Hemsk?
Ja, det var du.
Och självisk och elak och trist. Så jävla trist.
Okej. Tack.
Jag borde ha hållit ut.
För det var din mamma.
Att du förlorade henne.
Det är lugnt. Du gjorde inget fel.
Vad larvig jag är. Jag är berusad.
-Du har dåligt inflytande, som vanligt. -Kom hit.
Såhär var det.
Jag tänkte på dig varje dag som vi inte sågs.
-På ett eller annat sätt. -Samma här.
Jag tänkte: "Jag önskar Dex kunde se det här."
Eller: "Dex skulle gilla det här." Eller: "Vilken idiot!"
Och nu idag så tänkte jag att jag kanske hade fått dig tillbaka.
Min bästa vän.
Men allt det här,
bröllopet och barnet.
Jag är så glad för din skull.
Det är jag verkligen, men…
det känns som att jag förlorat dig igen.
Prioriteringar förändras när man får familj.
Man tappar kontakten med folk och…
-Inte nödvändigtvis. -Jo. Det blir alltid så.
Du hittar nya vänner. Par ni träffar på förlossningslektionerna.
Eller så är du utmattad från de vakna nätterna.
Nej. Vi ska få ett sånt där barn som sköter sig själv.
Man ger dem en liten gasspis, några vattenflaskor och sen är det klart.
Det kommer inte bli så.
Okej?
Jag lovar.
Gör du?
Absolut.
-Vad är klockan? -Hon är nästan midnatt.
Vi borde gå, nästan framme nu.
-Em? -Ja, Dex?
Vänner igen?
Ja. Vänner.
Kom nu. Jag vill träffa din fästmö.
BASERAD PÅ BOKEN "EN DAG"
Undertexter: Jessica Roos