YOUN HYUN-JAE
SONG SEUNG-IL
PARK HEE-SUN
SHIN HYEON-WOO
KIM GO-EUN
KIM JAE-JIN
HAM YE-JIN
WOO SUNG-MIN
KIM MIN-GEE
LIM SU-BEEN
LEE SUNG-HUN
LEE JOO-YOUNG
CHOI MINA SUE
LEE HA-EUN
JO I-GEON
SZINGLIK POKLA
Go-euntól kérdeznék.
Mikor jött el a pillanat, amikor felállítottad a végleges rangsort?
Hogy mikor?
Hát…
A mai beszélgetés után.
Akkor döntöttél?
Vagyis
a mai beszélgetést követően erősödött meg a döntés.
Tyűha!
Vagyis mind a háromnak van esélye.
- Igen. - Úgy van.
Reméltem, hogy Go-eun nyilvánvalóbbá teszi, ki a választottja.
Már az elején is feltűnt,
de ez a kettősség a férfiakat is összezavarja.
- Kár. - Már fárasztó.
A következőt szeretném kérdezi Go-euntól.
Ki a harmadik a rangsorban?
Ha nem akarsz válaszolni, igyál.
- Igen. - A harmadik.
- Rossz lehet harmadiknak lenni. - Ja.
Ez állati!
Igyál, ha nem tudsz felelni.
- Seung-il. - Igen?
- Akkor inni kell. - Igyál!
- Anyám! - Jézusom!
- MInd meg kell inni? - Csak egy kortyot.
Amennyit bír.
Igyál annyit, amennyit bírsz.
Sung-min,
mi tetszik Go-eunben?
Minden.
Anyám!
- Ne már! - Ne már!
- Le vele! - Minden. Hogyhogy?
Lehet, hogy minden tetszik.
- Ja. - Minden.
- Van ilyen. - Helyes.
- Minden tetszik. - Helyes.
Ne engem kérdezz!
Egy kérdés Hyeon-woohoz.
Van valami, amit szeretnél elmondani Go-eunnak?
- Azta! - Ejha!
Halljuk!
A pillanattól kezdve, hogy téged választottalak,
minden pillanatom rólad szólt.
Anyám!
Jézusom!
Könyvből tanult udvarolni.
- Ahogy mondod. - Van ilyen.
El akarta kápráztatni.
- Igen. - Tutira.
- Van ilyen. - Ja.
A pillanattól kezdve, hogy téged választottalak…
Nem akarom még egyszer.
Miért tekerted vissza? Inkább előre.
A pillanattól kezdve, hogy téged választottalak,
minden pillanatom rólad szólt.
- Ők is ezt gondolják. - Ja, pontosan.
Látod?
- Nem mi vagyunk a furák. - Örülök.
- Mi… - A szám elé kaptam a kezem.
- Ja. - Nem csak mi szemétkedünk.
- Nem csak. - Ahogy mondod.
Hyeon-woot teljesen elragadták az érzelmei.
- Így van. - Igen.
Jae-jin!
- Mi van, Jae-jin? - Ments meg!
Behalok! Ments meg!
Jaj!
Go-eun biztos örül ennek.
Go-eun!
- Go-eun nagyon kapós. - Jaja.
- Megint iszik. - Népszerű vagy.
Kivel voltál többször a Paradicsomban?
- Veled. - Ahogy mondod.
Ez volt a kérdés?
- Ez volt a kérdés? - Igen.
- Anyám! - Ez édes.
- Igen.
- Ja. - Váratlan.
- Nagy spíler. - Váratlan kérdés.
- Veled. - Ahogy mondod.
Ez volt a kérdés?
- Ez volt a kérdés? - Igen.
- Jól van. - Én is megmondhattam volna.
Én is megmondhattam volna.
Az orruk alá akarta dörgölni?
- Jaja. - Aha.
- Megmutatta nekik. - Miért?
I-geontól kérdeznék.
Mi tetszik neked bennem?
Na most mit mond?
Nagyon kíváncsi vagyok.
- Én is. - Én is.
- Ja. - Az utolsó próbatétel.
Nem bújhat ki alóla.
- Most. - Ez az utolsó.
Megfogod?
Igen.
Gyorsabb lenne, ha azt sorolnám fel, mi nem tetszik.
- Túl sok minden tetszik. - Sok oka van.
- Ennyi? - Vége?
- Ennyi? - Ja.
Néha túl sokat gondolkoznak, és rosszat lépnek.
- Hát… - A srác mellébeszél.
- De értem, miért. - Egyszerű lett volna.
- Ebben a szituban. - Már elhangzott, hogy „minden”.
- Igen. - „Minden pillanat”.
A másik kettő már ellőtte a „minden” és „minden pillanat” szavakat.
- Igen? - Már kimondták.
Van egy érzésem, hogy mellébeszél.
Eszembe jutott az összes randim Go-eunnal.
Szerettem volna felsorolni, mi minden tetszik,
de nem tudtam megosztani minden érzésemet.
Ezért őszintén válaszoltam.
Go-eun reakciója pedig…
Nem is tudom.
Nem biztos, hogy sikerült átadnom, amit érzek.
Go-eun!
Szeretnél valamit mondani I-geonnak?
Nos…
Nagyon jól éreztem magam a medencében.
Emlékezetes volt.
És te, I-geon?
Válaszolnod kell.
Muszáj reagálnod.
Tudtam.
Biztos jól érezte magát a medencében.
Ez előfordulhat.
Ennyi.
Nem akartam tudni, mit csináltak ott, vagy mi történt.
Csak gondoltam, hogy jó lehetett.
Go-eun!
A Poklot és a Paradicsomot is beleértve,
melyik volt a legszívmelengetőbb pillanat?
A legszívmelengetőbb pillanat?
- Jaj! - Anyám!
Biztos szomjas.
- Mi van? - Sokat iszik.
Nem válaszol?
- Nem, kerüli a választ. - Anyám!
Sokat titkolózik.
- Istenem! - Jól fog aludni.
- Ja. - Ma jól fog aludni.
Mindig jól alszik.
Még jobban fog.
- Go-eun! - Miért csinálod ezt?
Miért nem válaszolsz?
- Ja. - Bizony.
- Érdekel. - Jó kérdés volt.
- Bökd már ki! - Ja.
Miért nem válaszolsz?
Hát…
mindenkivel volt ilyen pillanat.
Mind megdobogtatták a szíved?
Úgy látszik, gyakran előfordul.
Kifejeztem az érzéseimet
a beszélgetések során,
úgy ítéltem meg, elég egyértelműen.
Nem éreztem szükségét annak,
hogy mindenki előtt színt valljak.
- Van ilyen. - Van.
Az ő döntése.
Azt mondta, már majdnem döntött.
- Igen. - Vajon ki az?
- Szerintem I-geon. - Végül én is rá szavazok.
De azért szomorú.
Azt mondta, kifejezésre juttatta az érzéseit
Hyeon-woo, Sung-min és I-geon iránt is.
- Igen. - De nem így van.
Az az érzésem, hogy ezt nem is tudja.
Mert általában így viselkedik.
Nem mondja meg, mit gondol nehogy megbántson valakit.
Ellentmondásos nő.
- Ilyen a természete. - Egy kicsit határozatlan.
- Így valahogy. - Ja.
De ha belegondolunk,
I-geon se tette oda magát tiszta szívből.
Azt mondtuk, szeretnénk látni, hogy megváltozik,
mert nem mutatott érzelmeket.
- Ő sem öntötte ki a szívét. - De.
I-geon megtette. Megmondta, hogy egy csomó dolgot kedvel,
de rövidebb a másik lista.
- Nem mondta, hogy csomó. - De úgy értette.
Nem.
- Pillanat! - Utalt rá.
- Nem. - Várjunk!
Jó lett volna, ha a csomó szót kimondta volna.
De menőnek akart látszani.
Szerintem I-geon mindent megtett.
Érezte a nyomást, hogy esetleg kiesik a kegyeiből.
Az elejétől kezdve cserkészmódban volt.
Még duzzogott is.
- Igen. - Amikor nincs ott a többi srác.
A maga módján kifejezte az érzéseit.
- Igen. - Tudatta Go-eunnal.
Megkérdezte, kivel voltál többször?
- Igen. - Hallani akarta a nevét.
- A maga módján színt vallott. - Igen.
De ahogy te is mondtad, ez nem biztos, hogy elég a lánynak.
I-geon nem tett meg mindent Go-eun elvárásai szerint.
- Igen. - A kifejezésmódot illetően.
Egyértelműbben kellett volna.
- I-geon mindent bedob. - Ezért olyan nehéz.
A szókimondót kedveli.
- Igen. - I-geon nem mondott sokat.
- Így van. - De őt bírja a legjobban.
Ilyen paradox a helyzet.
Minden apró részlet számít a szerelemben.
Kibontakozóban van valami.
De még mi sem látjuk világosan a dolgokat.
A nézőink is így vannak ezzel.
Tartsuk tiszteletben mások véleményét is.
- Jó. - Na folytassuk!
Nem gondoltam, hogy vita lesz.
Ja.
- Koccintsunk! - Oké.
- Csirió! - Egészségetekre!
- Fenékig! - Éljen!
Fenékig!
- Fenékig! - Fenékig!
Fenékig, Hee-sun!
- Sung-hun. - Csá!
Megisszuk?
- Proszit! - Egészségetekre!
Proszit!
- Tényleg itt a vége. - Ne mondj ilyet!
- Elszomorít. - Istenem!
De komolyan!
Szomorú vagyok, hogy eljött a vége.
Örültem, hogy megismerhettelek titeket.
Jó lenne találkozni valahol a műsor után.
Most sírsz?
- Sírsz? - Nem.
Gondolkoztam.
Ez volt életem legnagyobb kihívása.
De egyúttal a legemlékezetesebb és a legszebb emlék is.
Köszönöm.
Nos…
Először is,
egészen a végéig őszinte akartam lenni, még ha csapodárnak is tűntem.
De örülök, hogy sikerült hű maradnom önmagamhoz.
Mindent köszönök.
- Jól van. - Rendes lány.
Magamat adtam a nélkül, hogy megjátszottam volna magam.
Az érzelmeim vezéreltek.
Könnyen lehet, hogy ezek után megutál valaki.
Ennek ellenére
én megpróbáltam ösztönösen cselekedni.
Voltak nehéz pillanatok,
de jók is, meg előfordult, hogy megdobbant a szívem,
de az is, hogy megsértettek.
De meggyőződésem,
hogy a színes és változatos élet
ért valamit igazán.
Hálás vagyok, hogy részem lehetett ebben az élményben.
De tényleg.
Nagyon is.
Mindent köszönök, de tényleg.
Bizonyos értelemben Mina Sue volt a legbátrabb.
- Már rájöttem. - Igen.
Mindent kimutatott, amit csak érzett.
Igen.
Ő volt a legőszintébb.
AZ UTOLSÓ NAP
HAM YE-JIN
A legforróbb pokol a világon a Szinglik pokla.
LEE HA-EUN
SONG SEUNG-IL
És most…
KIM MIN-GEE
…eljött a végső döntés ideje.
KIM JAE-JIN
YOUN HYUN-JAE
CHOI MINA SUE
LEE SUNG-HUN
JO I-GEON
KIM GO-EUN
Ha nem akartok választani senkit…
WOO SUNG-MIN
SHIN HYEON-WOO
…le lehet mondani a végső döntés meghozatalát.
PARK HEE-SUN
A Szinglik poklában először lesz olyan,
hogy a játékosok dönthetnek úgy, hogy nem választanak senkit.
Lesz olyan, aki él ezzel a lehetőséggel?
- Igen. - Hogyan?
Szerintetek kicsoda?
Azt gondolom, hogy Hee-sun élni fog vele.
- Ja. - Igen.
- Lehet. - Igen.
- És nem dönt? - Lehet, hogy nem választ.
Mert az után a pillanat után, Su-been nem közeledett felé.
Meg is érteném.
- Igen. - Ha így dönt.
És még valaki.
Ha van másik személy, az Go-eun.
- Mi? - Tessék?
Mert előző este
nem kapott olyan megerősítést I-geontól, mint amilyet elvárt volna,
és elbizonytalanodott I-geonnal kapcsolatban, aki az első volt.
El tudom képzelni, hogy úgy dönt, nem válasz senkit.
- Anyám! - Mondjuk, hogy így lesz.
Akkor elismerem, hogy Jin-young megérzései a legjobbak.
Tényleg.
De ha tévedsz, te fizeted a vacsit.
Király!
Jin-kyung.
- Én leszek a legjobb? - Jaja.
- Hajrá! - Vagy a béna?
- Béna. - Ő fizeti a vacsit?
Istenem!
Kim Min-gee!
Kérlek, menj a Pokol kapujához!
Utálok elsőnek dönteni.
Nem szeretek első lenni.
Uraim, ha Kim Min-gee mellett döntöttetek,
akkor álljatok elé!
Ne vigyorogj!
Vele tudtam adni igazán önmagam.
Az izgalom is jó érzés,
de amikor vele voltam, teljesen megnyugodtam.
Az ő társaságában teljesen őszinte voltam, teljesen magamat adtam.
Nézd a mosolyt!
Nagyon boldog.
Még hasonlítanak is.
Nézz oda!
Szép volt!
Együnk valami fincsit!
Mi van?
Nos…
Én általában nem hiszek a sorsszerűségben.
De úgy érzem…
itt a sorsomra találtam.
Élek-halok a versenyzésért.
Szeretek nyerni, „seungri” koreaiul,
elsőnek lenni „ildeung”.
Talán ezért kedvellek, Seung-il.
„Seungri” és a győzelem „ildeung”.
- Akroníma. - Seung-il nevéből.
- Akroníma Seung-il nevéből. - Ez fantasztikus!
De kínos.
Kedvellek téged.
Mi volt ez?
Tökre bírom.
Kedvellek téged.
De jó neki!
Kim Min-gee, kérlek, hozd meg a végső döntést!
A személy, akivel el szeretném hagyni a Poklot…
az Song Seung-il.
Song Seung-il.
Menjünk!
- Félénk lettél? - Mi?
Szia!
Összekulcsolják a kezüket.
Anyám!
- Mi volt ez? Seung-il? - Igen, „Seung és „Il”.
Vagyis szeretek nyerni, „seungri”, első lenni.
Igen? Ez tök jó volt.
- Ugye? - Igen.
A tiéd nyálas volt.
- Mi? - Igen.
- Úgy gondoltam. - Oké.
- Azt mondtam… - Amit akartál. Én is.
Oké.
Miért nem mondasz ilyeneket? Csak én szoktam.
Nekem se könnyebb. Miért csak én?
Majd legközelebb.
- Mi? - Ja.
- Nincs legközelebb. - Béna vagyok ilyen szempontból.
- Tedd meg a kedvemért! - De…
Tedd meg!
- Oké. - Csak tedd meg!
Ez tök kényelmetlen.
- Vigyelek? - Igen.
Jól van.
Tényleg felkaptál.
Pedig ruhában van.
Nem vállalnák be. Ráadásul hasítva van.
- De ő igen. - Nem zavarja.
- Csak felpattant. - Ja.
Kemény csajszi.
- Az. - Nézd meg hátulról!
- Ilyet nem látni. - Nem.
Ruhában felugrott.
- Őrület! - Ez Min-gee!
- Igen. - A kilépője.
- Ahogy mondod. - Anyám!
Park Hee-sun.
Kérlek, menj a Pokol kapujához!
Hee-sun. Nem tudom, mi lesz.
Lehet, hogy nem választ.
Olyan homályos. Nem tudni.
Uraim, ha Park Hee-sun mellett döntöttetek,
akkor álljatok elé!
A lány sokkal kitartóbb és elszántabb volt,
ezért még jobban beleszerettem.
Nem tudnám megmagyarázni.
Ha nem választ engem,
a tengerbe ugrom.
Bizonytalan a sorsuk.
Először is,
nagyon hálás vagyok mindazért, amit tettél.
Miattad
Paradicsomnak éreztem a Poklot.
Nos…
Megnyugodhatsz.
Egy kicsit nehezteltem.
De nem volt túl komoly.
Ma rajtam áll.
- Nem tűnik boldognak. - Nem.
Nem fog dönteni.
Nem tűnik boldognak.
Park Hee-sun, kérlek, hozd meg a végső döntést!
Vajon ő lesz az első, aki lemond a lehetőségről?
Kétlem.
A személy, akivel el szeretném hagyni a Poklot…
Mit dönt?
- Mit? - Mit?
Hajrá!
„Su-been?”
„Senki.”
- Mondd: senki. - Nem is.
- Nem. - Nem hiszem, Su-been.
Nem.
A személy, akivel el szeretném hagyni a Poklot…
az Lim Su-been.
Lim Su-been.
- Látod? - Oké.
Sokat kéne találkozni, és beszélgetni.
- Úgy van. - Őszintén.
- Jó nekik. - Igen.
- Egy kicsit. - Igen.
Te voltál az első,
aki iránt komolyabb érdeklődést mutattam.
Köszönöm, hogy kihoztad belőlem az őszinteséget,
és hogy Paradicsomnak éreztem a Poklot.
Együnk valami finomat!
Menjünk!
Én haragtartó vagyok,
vagyis nem voltam kibékülve vele.
De ő jött oda hozzám, hogy beszéljünk.
Hee-sun!
NYOLCADIK NAP
- Alszol? - Miért?
Nem vagy jól?
- De, jól vagyok. - Oké.
Elment hozzá.
- Igen. - Ott volt.
- És beszéltek. - Örülök.
Tisztázni akartam veled dolgokat.
Nem aludtunk egy ágyban, mert ebben egyeztünk meg.
Szó sem volt ilyenről.
Sajnálom, hogy nem mondtam el.
Nem is gondoltam erre.
Ne haragudj!
- Vagyis megbeszélték. - Igen.
- Nem mutatták nekünk. - Kár.
- Volt rá okuk. - Igen.
- Hogy tévedjünk. - Nehogy eltaláljuk a dolgot.
- És nem mutatták? - Direkt.
Hogy elbénázzuk.
- Hogy izguljunk. - Összezavartak minket.
- Izgi volt. - Az.
Sajnáltam,
mert nekem kellett volna először elmondani neked,
de Seung-il elköpte.
- Ja. - Igen.
Rájöttem, hogy még rosszabbul jött le neked.
Szóval…
Az én hibám.
Az a gond, hogy nem tudom kimutatni az érzéseimet.
- Úgy tűnik. - Igen.
Nem sikerült.
Nem mondod el a dolgokat.
Így én sem tudtam, hányadán állunk.
- Így jött le? - Igen.
- Szeretnék változtatni rajta. - Min?
- Jobban ki kéne mutatnom. - Aha.
Ez menni fog.
Próbálom megérteni.
- Majdnem rajtavesztettem? - Aha.
Valahogy
rosszul éreztem magam a szituban,
ami azt bizonyította, mennyire kedvelem Su-beent.
Vagyis kaptam még egy lehetőséget,
hogy felmérjem, mit érzek.
KILENCEDIK NAP
Ó, de szép!
Ez az! Gyönyörű!
- Gyere közelebb! - Szelfi?
- Igen? - Legyen közös.
Egy, kettő, három!
- Jó lesz így? - Igen.
Egy, kettő, három!
Nagyon klassz!
- Eszméletlen! - Cuki!
- Ja. - Tetszik.
Hasonlítunk is.
- Mi? - Nem úgy látod?
Akiknek hasonló az álluk, azok összetartoznak.
Mi meg hasonlítunk.
Nagyon örülök, hogy részt vettem ebben,
mert megismertem egy csodás embert.
Előre örülök, hogy több időt is tölthetek vele
a való életben.
Vegyél egyet!
Jól áll a kék.
- Igen? - Aha.
Mit csináljak vele?
- Jól van. - Mire föl?
- Illik a ruhádhoz. - Ja.
Mondd, hogy kedveled.
- A virágot? - Igen.
Tiszteletem jeléül.
Olyan buta vagy!
- Az volt: szeretlek? - Nem.
Félrehallottam.
És ha az volt?
- Most már egy pár. - Igen.
KORÁBBAN
Velem az volt,
minél többet beszéltünk,
annál jobb volt.
Ahogy beszélgettünk,
több oldaladat is sikerült megismerni az idő múlásával.
És egyre jobban vonzódtam hozzád.
Odakint is szeretnék találkozni.
Oké.
Szólíthatsz bácsinak.
- Ne Su-been úrnak. - És ha csak Been?
Been bácsinak.
De cukik!
Akkor menjünk!
- Bácsi! - Anyám!
Szuper!
Mit veszel nekem?
Akármit.
Mire vágysz?
A minden jól hangzik.
Jaj!
- Tudod. mit? - Igen?
Én is ezt akartam mondani.
- Igen? - Őrület, de pont ezt.
- Igen? - Ez jutott eszembe.
- Pont ezt akartam én is. - Ja,
- Egymásnak teremtettek minket. - Hasonlítunk.
- Nagyobb a kezed, mint hittem. - A tiéd meg picike.
- Igen? - Ja.
Olyan kis törékeny.
Hogy kaptad el a farkat ezzel a kézzel?
Szorosan fogtam.
Ez emlékezetes lehetett.
- Igen. - Ja.
- Gratula! - A második pár.
- Úgy van! - Igen!
A második pár.
Végül Hee-sun haragudott Su-beenre.
- Mert csalódott. - Ja.
De megbeszélték.
- Igen. - Bizony.
Azt hittem, nem fejezik ki magukat, de fogják egymás kezét.
- Ja. - Igen.
- Párba álltak. - Kezet fognak.
Kéz a kézben. Nagyon helyesek.
Ahogy elfelé mentek, rögtön feloldódtak.
Ki kellett beszélni a dolgokat. Aranyosak.
Nagyon jó.
Choi Mina Sue!
Kérlek, menj a Pokol kapujához!
Ha Choi MIna Sue mellett döntöttetek,
akkor álljatok elé!
Nagyon tetszett nekem.
Sokkal jobban, mint a többiek.
És szeretném őt jobban megismerni a való világban.
Koreába
vagy Amerikába,
bárhová mész, én követlek.
Anyám!
- Tyűha! - Bravó!
Te jó ég!
Az történt,
hogy mindenki közül, te voltál az,
aki a legjobb énemet varázsoltad elő.
És csak veled tudom elképzelni
hogy távozom erről a helyről.
Sam!
Igen.
Köszönöm szépen.
- Meghatódott. - Igen.
- Ledöbbent. - Elsírja magát.
- Istenem, Sung-hun! - És tudta.
Angolul kell megszólítania.
Ezért beszélt angolul.
Choi Mina Sue, kérlek, hozd meg a végső döntést.
A személy, akivel el szeretném hagyni a Poklot,
az Sam Lee,
Ez csodás!
- Milyen szép! - Nagyon!
Ez a pár is sok mindent átélt.
Igen.
Menjünk!
Nem így.
Nem gondoltam volna.
Mi?
- Mert mindig másfelé kacsintgattál. - Hogy én?
Te is.
Barátot akartál.
- Igen. - Ezt mondogattad.
Komolyan mondtam.
A rózsaszín gyerek, Sung-hun pinkbe öltözött.
Átkozott pink!
Túl vagyok rajta.
Lee Joo-young!
Kérlek, menj a Pokol kapujához!
Uraim, ha Lee Joo-young mellett döntöttetek,
akkor álljatok elé.
Az elejétől fogva Joo-young érdekelt,
tehát ő lesz a végső döntésem.
Valóban remekül összeillettünk, jól megértett engem.
Ezen kívül gyönyörűnek tartom.
Ennyi.
Köszönöm, hogy velem voltál a Pokolban.
Menjünk, és dumáljunk egy jót!
Joo-young!
Gyönyörű a mosolyod.
Jae-jin!
Csodás nyugodt és romantikus perceket
töltöttem veled a Pokolban.
Eszünk egy fagyit?
Hyun-jae.
Te is remek fickó vagy, és hálás vagyok neked.
Értékeltem, hogy ugyanolyan maradtál.
Hála neked, újra gyereknek éreztem magam.
Egyszer menjünk el, és együnk kalguksut.
Lee Joo-young, kérlek, hozd meg a végső döntést!
A személy, akivel el szeretném hagyni a Poklot,
az Kim Jae-jin.
Mehetünk?
Kiscicám!
Te velem jössz!
- Azta! - Tyűha!
- Kimondta. - Istenem!
Nagyon édesek!
Te velem jössz!
Örökbe fogadlak.
Menjünk!
Bip.
Adatbevitel kész.
Nem mondhatsz ilyet, hogy te velem jössz.
Nem adtam ilyen parancsot.
Más kódot ütöttem be.
Ez klassz.
Szárítod a kezed?
Mit szólsz?
Én?
Komolyan gondoltam.
Minden percét élveztem.
Belém zúgtál, ahogy megláttál.
- Tudom. - Nem így volt.
- Te is. - A beszélgetés után.
Akkor belém estél.
- Nem elsőre. - De.
Ezért kedvellek jobban.
Mert nekem nem a külső számít.
- Oké. - Hanem, hogy tudjunk beszélni.
És?
- Ez nagy dolog? - És gyönyörű is vagy.
- Az is fontos. - Szóval?
- Még jobban tetszel. - Oké.
Miért bazsalygok úgy, mint egy vadalma?
Milyen boldogok!
Jin-kyung, örökbe fogadlak.
Ne szemtelenkedj!
Micsoda?
Jaj!
Anyám!
Bocsi.
- Jae-jintől vettem. - Ja.
Imádni való.
- Jó srác. - Jó dumája van.
Kim Go-eun!
Kérlek, menj a Pokol kapujához!
Uraim, ha Kim Go-eun mellett döntöttetek,
akkor álljatok elé!
Azta!
- Nem adták fel. - Ez lett a vége.
- Mind a hárman kijöttek. - Igen.
Kim Go-eun a végső választásom.
Továbbra is nagyon tetszik,
és szeretném jobban megismerni
Követem a szívem szavát.
Ráéreztem a lányra, egy hullámhosszon voltunk.
Éreztem, hogy megdobban a szívem.
Pont ezért nem is tudtam kifejezni magam.
És ha lemond a lehetőségről?
Nézzük meg! Úgy szeretném tudni.
- Nem? - De dönteni fog.
- Igen. - Most már kíváncsi vagyok.
Dönteni fog.
Fizikailag és lelkileg is kimerítő lehet.
Olyan klassz voltál.
Gyere, menjünk együtt!
Jó volt.
Remekül szórakoztam.
Remélem, már tisztábban látsz.
Meleg van, lépjünk le gyorsan!
Látni akartalak,
úgyhogy vártam.
Nagyon kedvellek, Go-eun.
Amikor veled voltam, Hyeon-woo,
eszembe jutottak a tinédzserkori szerelmek.
Köszönöm neked, hogy eszembe juttattad azt a tiszta és romantikus érzést.
Hálás voltam, hogy egyetlen percre sem inogtál meg.
És…
Szóval…
Dűlőre jut?
Igen, szerintem igen.
- Lehet. - Nem hiszem.
- De jól végiggondolta. - Dönteni fog.
Nem fog.
Ami a végső döntést illeti,
Sung-min és I-geon között vívódom.
Tudom, hogy különböző oldalamat hozzák felszínre.
Nagyon jóképű vagy.
Szép vagy.
Azon gondolkodtam, melyik énemet kedvelem jobban
a kettő közül.
I-geon, annyira jól éreztem magam veled.
Te voltál az,
akivel könnyen megosztottam a gondolataimat.
Megnyugodtam melletted,
és előhoztad belőlem a jobbik énemet.
Menjünk vissza a Paradicsomba!
Szörnyű a megérzésed.
Ki lesz az?
- I-geon. - I-geon lesz.
És te mit mondasz?
- I-geon. - Ugye?
- Ő lesz az. - Nincs meglepi.
- Nincs. - I-geon lesz az.
Kim Go-eun, kérlek, mondd el a végső döntésed!
- Miért parázom? - Ugye?
- Ne már! - És ha eláll tőle?
A személy, akivel el szeretném hagyni a Poklot…
- I-geon. - I-geon.
- Ő lesz.
Úgy izgulok.
A személy, akivel el szeretném hagyni a Poklot…
az Woo Sung-min.
Mi?
- Végigfutott rajtam a hideg. - Mi?
Azta!
Miért?
Woo Sung-min.
- A kezed. - A kezed.
Menjünk a Paradicsomba!
Menjünk!
- Menjünk! - Gyerünk!
- Nehéz lehetett. - Igen.
Klassz!
De jó, hogy vége!
Klassz!
- Nagyon, - Szépséges.
Menjünk!
Anyám! Nem tudja elfogadni.
- Nem könnyű. - Nem akarja.
Go-eunnak megvoltak a maga elvárásai a férfiakkal szemben.
- Igen. - Ezért zavarodott össze.
- Mert Sung-minban nem kételkedett. - Nem.
- Elmondta, mit érez. - Igen.
- Ezért? - Ilyen emberre vágyott.
- Ezért választotta Sung-mint. - Könnyen lehet.
Kíváncsi vagyok rájuk.
Kéne hallani a négyórás beszélgetést.
Nagyon jó volt I-geonnal,
és a randikon nagyon megtetszett,
de többet vártam volna tőle a randik után.
Ő olyan, aki nem beszél az érzéseiről.
Ez volt a gond.
Jó lett volna, ha bátrabban kifejezi az érzéseit,
mert akkor tudtam volna, hányadán állunk.
És kialakulhatott volna a romantikus kötődés.
Sung-min mellett nyugi van.
Sok olyan gesztust tett irányomban, ami tetszett.
és akkor is rám figyelt, amikor nem láttam őt.
Ezért döntöttem Sung-min mellett.
Nyilván fontos neki a verbalitás.
Ez volt a leglényegesebb.
Mi úgy láttuk, I-geon kimutatta az érzéseit,
- de ő többet akart. - Igen.
- Ilyen alkat. - Mint Sung-min.
- Mindig ott van. - Igen.
Olyan emberre vágyott, aki beszédes, és mindig rá figyel.
I-geon nem tette?
- Azt hittem, igen. - Hogy kifejezte magát.
- Igyekezett. - Magához képest.
- Szerintem túltett magán. - Igen.
Nem hiszem, hogy engem választ.
Mindent elkövetek, hogy ne érdekeljen az eredmény.
Nem tudom úgysem befolyásolni.
Az ő döntése, és én tiszteletben tartom.
- Érezte? - Fogadjuk el mi is.
- Ja. - Mi vagyunk így.
Csak mi nem tudjuk elfogadni.
Csak mi nem.
- De váratlan volt ez a döntés. - Igen.
Ők az elsők, akiket nem találtunk el.
Azt hittük, I-geon a befutó.
- Ja. - Igen.
- De másképp történt. - Tudjátok, mit?
Mindenkinél máshogy működik a kémia.
Vannak olyanok, akiknek az tetszik,
ha nem mutatja ki mindig a másik, kedvelik a rejtélyességet.
De vannak olyanok, akik azt szeretik, ha ott van a másik,
és biztosít minket a szerelméről.
Mind mások vagyunk.
Én, mint egy kívülálló,
aki nézőként szemlélte a dolgokat, és nem műsorvezetőként,
személy szerint I-geonnak szavaztam bizalmat.
- Így éreztem. - Mindenki.
- Belemerültünk. - Megfogott bennünket.
- Belezúgtunk. - Igen.
- Én is. - Ja.
De végül is ez az ő döntése.
- Tapsoljuk meg! - Éljen, Go-eun!
- Gratula! - Reméljük, jó lesz.
- Igazi pár lesznek. - Aranyosak.
- Jó kezdés. - Igen.
A végső döntésem
Kim Jae-jin.
Menjünk és együnk valamit!
Remélem, továbbra is jóban leszünk, és barátok maradunk.
Nincs senki, akit szívesen választanék.
Nem szeretnék dönteni.
- Anyám! - Jesszus!
Jól van. Ha jellemeznem kéne
egy szóval az idei évadot, akkor azt mondanám:
- brutálisan őszinte. - Úgy van.
A résztvevők nagyon őszinték voltak.
Sokkoltak minket, és meg is tapsoltuk őket.
- Sok emlékezetes jelenet volt. - Igen.
És nemcsak pár kiemelkedő pár miatt szórakoztunk jól,
hanem minden pár miatt.
Fantasztikus volt érzékelni a köztük lévő kémiát.
Emlékezetes évad volt.
Elmondtátok másoknak is?
Mindenkinek mondtam, hogy eszméletlen.
Én is.
- Ez volt a legérdekesebb. - Igen.
És az eddigi legizgalmasabb.
Szerintem is.
A feliratot fordította: Hegyi Júlia