ЮН ХЬОН ЧЖЕ
СОН СИН ІЛЬ
ПАК ХІ СОН
СІН ХЬОН У
КІМ ГО ИН
КІМ ЧЖЕ ЧЖИН
ХАМ Є ЧЖИН
У СОН МІН
КІМ МІН ЧЖИ
ЛІМ СУ БІН
ЛІ СОН ХУН
ЛІ ЧЖУ ЙОН
ЧХВЕ МІНА СУ
ЛІ ХА ИН
ЧО І ГОН
ПЕКЛО ДЛЯ САМОТНІХ
Го Ин!
Так?
Коли ти зі мною погуляєш?
Спущуся пізніше.
Ми й утрьох можемо погуляти.
-Зробимо це пізніше? -Так.
-Ми спустимося, коли договоримо. -Гаразд.
Чому він просто не скаже, що хоче поговорити з нею наодинці?
-Ти про І Гона? -Так.
Може, тому що він знає, що Сон Мін її не відпустить.
-Невже? -Так, це привнесло б ніяковості.
Як ти, Міно? Що в тебе відбувається?
На сьогодні я ухвалила рішення.
-Я на декому зупинилася. -Ясно.
Після коливань?
Так, я багато коливалася.
-Багато? -Так, немало.
Мабуть, є полегшення.
Але він вирушив до Раю.
-Точно. -Так.
-Я йду на пошуки свого кохання. -Ні, не йди.
-Це Го Ин. -Так, я іду побачитися з Го Ин.
Мене раптом осяяло: «Що я тут роблю?»
-Іди й завоюй її. Поспіши. -Гаразд, так і зроблю.
Ці слова теж необхідні.
Але я так…
Вони досі говорять?
-Справді. -Уже темно.
-Він більш наполегливий, ніж я думав. -Гадаю, в цьому його шарм.
Знаєте, деякі пари
можуть три години поспіль говорити по телефону.
-Він добре задовольняє ці потреби. -Так.
Про що ви так довго говорите?
-Ми? -Ви ще не закінчили?
Холодно, ходімо всередину.
-Звісно. -Бо холодно.
Куди саме всередину?
-Ходімо до кафе. -Гаразд.
-Ось. -Гаразд.
-Вони від неї не відходять. -Кумедно.
-Сон Мін не піде.
-Він не лишає їх наодинці. -Ні.
Хіба йому не час піти?
-Вони вже поговорили. -Дві години.
Він знає, що має лишитися.
-Уже темно. -Так.
Сідай посередині.
-Сідай посередині. -Добре.
Це кумедно.
Про що ви так довго говорили?
Про те, про се.
Кінця-краю нема.
Якби ти не прийшов, ми б до світанку говорили.
Просто кажу.
Заждіть, ви були разом у Раю?
-Так. -Одного разу.
Хто кого обрав?
Обрали одне одного.
-Ви утворили пару? -Так.
Ми разом грали в гру.
І утворили пару.
Ми зіграли в гру, поговорили й утворили пару.
Тож ми пішли.
Цікаво, що станеться завтра.
Мені дуже цікаво.
Дуже цікаво.
То он як воно?
Повірити не можу в те, що бачу.
Справжній любовний трикутник.
Цікаво, що ми робитимемо.
Сон Мін просто говорить абищо.
-Він просто її охороняє. -Так.
-Схоже. -Це його місце.
-Він просто наглядає. -Так.
Цікаво, що ми робитимемо.
Підемо їсти морозиво?
ФОНТАНЧИК
-Там морозиво? -Біля фонтанчику є морозиво?
ВІДЧИНЕНО ЛИШЕ ПІСЛЯ ЗАХОДУ СОНЦЯ ПО ОДНОМУ НА КОЖНОГО
-По одному на кожного. -Ясно.
Забезпечення суттєво покращилося.
Таке роблять під час поїздок у коледжі.
Підемо їсти морозиво?
З ким?
-З ким? -Утрьох?
Цього разу я піду й поговорю з І Гоном.
Я піду й поговорю з І Гоном.
-Давай. -Гаразд.
-Щасти. -Ага.
Про що ви говорили цілі чотири години?
Чотири години?
-Так. -Чотири не було.
-Не може бути. -Що?
Я вже не міг витримати.
І довелося… розумієш?
-Що? -Довелося влізти третім зайвим.
Справді минуло чотири години?
Насправді не чотири.
-Ти була там? -Де?
-Там. -Там?
-Так. -Так, була.
Ясно.
Ти й справді всюди була.
Серйозно.
-Це зводить мене з розуму. -Чому?
-Ти всюди була. -Ні. Ще лишилися деякі місця.
Куди тепер?
-Підемо сюди. -Добре.
То ось як тут.
Якось я сюди ходила.
-По воду? -Так.
-Ти й справді всюди побувала. -Потрібна була вода.
-Відчинено лише після заходу сонця? -Так, має бути темно.
Я хочу оце.
Трохи підтануло. Треба швидко їсти.
Так апетитно виглядає.
-Смачно. -Так.
-Чому я така? -Вставай.
Просто вставай і…
Точно.
Серйозно, чому я така?
Я завжди така.
-Завжди щось проливаєш? -Так.
Тепер усе брудне.
Налити сюди води?
Я сам.
Встань на секунду.
Що це було?
Що ти робиш?
Чомусь я завжди регочу разом із ними.
-Ми в злагоді з їхніми емоціями. -Так.
-Це смішно до безглуздя.
Точно.
Те, що сталося…
-Дозволь пояснити. -Серйозно.
Навіть не…
Тепер я нервую.
Навіть близько не влучив.
Просто сміхота.
Це було так смішно.
-Дивися. -Гаразд.
Я це зробив.
Молодець.
Цікаво, яким би ти був у стосунках.
-Я? -Так.
А ти яка в стосунках?
Я терпіти не можу, коли хтось продовжує робити те, що мені не до вподоби.
Дай приклад.
Особисто я терпіти не можу, коли хтось говорить: «Агов».
-«Агов»? -Так.
То ось чому ти спитала мене про це в Раю.
Саме так.
ДЕНЬ 4 РАЙ
А як у тебе? Мені важко питати, бо я не знаю хлопців.
Мій типаж…
Тебе хтось цікавить?
-Так. -Справді?
Можеш угадати, хто це.
Я скажу: «Агов, це він?»
Ти звернувся б до дівчини на «агов»?
-До своєї дівчини? -Так.
Звісно, ні.
-Я не кажу «агов». -Ясно.
Але хто звертається до своєї дівчини на «агов»?
Ніхто, але, може, під час сварки?
-Тоді я… -Коли злишся?
-Я — ні. -Так.
У мене враження, що ти б сказав дівчині «агов» під час сварки.
Чесно?
-Так. -Я про це подумаю.
Під час сварки…
Не знаю, може, пам'ять мене підводить, але я не пам'ятаю, щоб казав «агов».
Але до цього я казав «ти».
Це не погано.
Думаю, я казав «ти сказала це», «ти зробила це».
Це не погано.
Не дуже.
А яка ти під час сварок?
-Під час сварок? -Так.
Цікаво, яка ти, коли злишся.
Я не одразу це проявляю.
-Спочатку я думаю. -Чому?
Бо я можу помилятися.
-Неправильно розуміти. -Ясно.
Розумію, про що ти.
Я думаю про це вночі й відкладаю до ранку.
-Якщо відчуваю те саме, то дію. -Так.
-Але зазвичай уже почуваюся по-іншому. -Так.
Я вдень і вночі геть інший.
Так.
З тобою цікаво розмовляти.
Тоді слід було раніше спускатися.
Правда?
Серйозно.
-Атмосфера що треба. -Так.
-Вона така інша. -Зовсім інша.
Ти був дуже дотепний.
Чому?
Було так смішно дивитися, як ти ллєш воду.
Я виставив себе дурнем.
Серйозно.
-Я збиралася це зробити. -«Я сам».
Але ти наполягав.
Ти дотепний.
Дотепний хлопець.
І, думаю, ти добре підтримуєш розмову.
-Я теж так думаю. -Ясно.
Якщо їх послухати,
вони зазвичай говорять про справді важливі речі.
-Особливо для пари. -Так.
-Але з Сон Міном цього ніколи не буває. -Так.
Перша подорож до Раю, мабуть, особлива.
-Наче їхнє перше кохання. -Перше кохання?
Про це казала не тільки Міна Су: Го Ин теж так вважає.
Бо її перша подорож до Раю була з ним?
Так: «Думаю, Сон Мін багато для мене значить».
Можливо, так вона мислить.
Утім, у наших очах, схоже, їй до вподоби І Гон.
Схоже на це, правда?
-Так. -Так.
-Але хтозна, чи почувається вона так само? -Я не знаю.
-Можна увійти? -Авжеж.
У нас по-скромному.
Де ліжко Сон Хуна?
Сема?
-Тут. -Тут?
Так, я бачила, як він тут читає.
Холодно тут.
Що ти робиш? Що це було?
Що з тобою? Боляче.
Що з нею таке?
Овва, він це читає заради розваги? Здурів, чи що?
«Волатильність і оцінка опціонів»? Якого…
-Що ти робиш? -Та мені так цікаво.
Цікаво, але Хі Сон першою дізнається.
Перепрошую.
Чому саме сьогодні?
Якби я не програла…
Якби я здобула третє місце… Не зважайте.
-Я мала отримати друге, так? -Так.
Може, отримаєш шанс піти наступного разу.
Але перша подорож має значення.
Ти хотіла бути з ним у першій подорожі.
Це як перше…
-Перша подорож до Раю? -Так.
-Я хотіла, щоб вона була зі мною. -Ясно.
Але коли Хі Сон повернеться, вона знатиме про нього більше за мене.
Раніше за мене.
Тож я трохи розчарована.
Але хіба ти не думаєш, що почуття Сон Хуна міцні?
Він так сказав, але що, як ні?
Але Сем сам собою…
-Має свій стандарт? -Він твердий.
Усі кажуть, що тобі нема про що хвилюватися.
Май у нього віру.
Чому Міна Су завжди не зацікавлена в людині поряд,
а потім починає запізно добиватися її?
-Така прикрість. -Це точно.
Що ти зробиш у його ліжку, коли він зараз у іншому?
Він у Раю.
-Точно. -У якому сенсі?
Не в тому…
-Вона помічає людину, лише коли вона йде. -Так.
РАЙ ПАК ХІ СОН І ЛІ СОН ХУН
-Ходімо. -Уперед.
-О боже, як же добре. -Тепло, так?
Так тепло.
Я в захваті.
-Приємно? -Дуже.
Яка в тебе мова кохання?
-Коли ти найбільше відчуваєш себе коханою? -Люблю, коли про мене дбають.
Овва, гаразд. Чудово.
-Чому чудово? -Я люблю дбати про інших.
-Правда? -Так, слугувати.
Чому ти про мене не дбав?
У Пеклі?
Як я міг, коли в тебе був інший?
Не люблю нікого турбувати.
Як ти виражаєш кохання?
-Як проявляю? -Так.
-Люблю дарувати подарунки. -Подарунки?
Ми з тобою досить схожі.
-Так, і люблю разом подорожувати. -Я теж.
-Ми сумісні в життєвих речах. -Так.
-Я люблю їздити кудись у відпустку. -Ясно.
Любиш проводити час із партнером?
Здебільшого у мене були стосунки на відстані.
-Ясно. -Я нечасто їх бачила.
Я люблю бачити партнера щодня.
Ну, Нью-Йорк досить близько.
-Нью-Йорк до всього близько. -Так.
Пізнавши тебе краще, я досі захоплений. Думаю: якого біса?
Серйозно.
Думаю, ми добре б поладнали.
-У реальному світі. -Розумію.
Я часто про це думаю.
-Як усе буде опісля. -Опісля?
З ким би я міг мати реальні стосунки?
Думаю, в реальності ми були б гарною парою.
Вам слід зустрічатися.
-Вони сумісні. -Чудово виглядають разом.
Після семи днів тут відчувається, ніби це й є моє життя.
Так.
-Усі так у це занурилися. -Це точно.
Моє життя зараз виглядає так: прокидаюся й одразу йду спілкуватися.
«Поговорімо.
Я не снідав, але поговорімо».
Чому ти мене не питав?
Я не з багатьма говорив.
Ти багато спілкувався з Міною Су?
Так, гадаю.
Але мені важко зрозуміти її та її почуття.
-Упевнена, вона розбереться. -Самотужки.
Любов — це самообслуговування.
-Так. -Любов — це самообслуговування.
-Треба зосередитися на собі. -Саме так.
Але відтепер…
Я тобі казав. Я більше тебе питатиму.
-Поговоримо більше завтра. -Гарна ідея.
І післязавтра теж.
-Думаю, він змінить рішення. -У них вийде, бо обоє в Америці.
-Є вірогідність. -Так.
-Відчувається, що там гаряче. -Це точно.
-У них така реалістична бесіда. -Точно.
Можуть зустрітися в Америці, Сон Хуну треба повертатися.
-Так. -Точно.
Тож це досить вагомо, на це треба зважити.
У гру ввійшла людина, яка підходить за всіма критеріями.
Саме так.
І це не гра в одні ворота.
-Хі Сон теж фліртує. -Так.
-Вона сказала: «Чому ти мене не питав?» -Так.
-Думаю, Хі Сон сильно коливається. -Ясно.
Вони добре ладнають.
Але з усіх варіантів треба ж було, щоб це були люди, пов'язані з Міною Су.
Сон Хун і Хі Сон.
-Так. -Якщо вони справді зблизяться,
я серйозно вважаю, що Міна Су може залишитися сама.
Вона може залишитися ні з чим, але подорослішає.
Щось відбувається.
Міна Су в халепі.
РАЙ ЛІ ЧЖУ ЙОН І КІМ ЧЖЕ ЧЖИН
Ось ми й на місці.
Чудово почуваюся, вмившись.
Чогось хочеш?
-Трохи. Наллєш мені? -Авжеж.
Сьогодні все, що забажаєш.
Усе, що забажаєш.
-Це все, чого я хотів. -Ось.
Я вмостилася.
Оскільки ти сьогодні королева, я дам тобі все, чого попросиш.
Гаразд.
-Шматочок чизкейку, будь ласка. -Добре.
-Шматочок чизкейку. -Ось.
Що б тобі хотілося?
-Чизкейку? -Чизкейку.
Так, ти маєш це доїсти.
Відчуваю, що запам'ятаю цей чизкейк, навіть коли підемо звідси.
-Я в захваті. -Так.
-Ще щось? -Так.
-Ти втомився, так? -Ні.
-У тебе очі сонні. -Так, я втомився.
Почисти зуби.
-Хочеш почистити зуби? -Так.
Іди почисти зуби.
Якби ж хтось зробив це для мене.
Зроблю це для тебе.
Боже.
Що це за погляд?
Я піду почищу зуби.
Іди.
Перевдягнутися в піжаму?
Ти принесла піжаму?
Коли вмиюся,
-ходімо на прогулянку. -Гаразд.
Але можемо лягти, якщо ти втомилася. Тобі треба виспатися.
-Правда? -Так.
Хтозна, що станеться завтра?
-Добраніч. -Добраніч.
Терпіти не можу відчувати, що всміхаюся, коли дивлюся на них.
Я теж усміхався.
Цьому не зарадиш.
-Не можна не всміхатися. -Я не хочу.
-Упевнена, всі це робили. -Чому я вискалилася, як дурепа?
Треба зашити собі губи.
РАЙ КІМ МІН ЧЖИ Й ЛІМ СУ БІН
-Це твоя піжама? -Так.
Моя піжама.
-Тобі личить. -Дякую.
Це подарунок.
Хочеш спати тут?
Не сміши мене.
Зажди, це я сказав. Більше не дуркуватиму.
-Приляжу на хвилинку. -Гаразд.
Можемо лягти й відключитися за розмовою.
-Я люблю засинати під час розмови. -Так.
Мабуть, тобі подобається проводити зі мною час.
-Так і є. -Яке полегшення.
-Так. -Це цікаво.
Якщо матимемо нагоду, думаю, слід більше розмовляти.
-Справді? -Типу…
Ми з тобою
так добре ладнаємо, що я хочу й далі з тобою говорити.
Так.
Я вперше відчуваю, що часу обмаль.
Якби ж то було більше часу. Якби ж ми прибули сюди раніше.
-Мали більше часу в Раю. -Ми справді прийшли запізно.
Так і є.
-Так. -Дуже запізно.
Я рада, що ми тут. Нарешті зможемо пізнати одне одного.
Це точно.
Як ми тут опинилися?
Сюди не прийдеш лише тому, що хочеться.
-Так. -Але ми тут, бо я цього захотіла.
Ти смієшся?
-Просто паморочиться в голові. -Так.
У мене було чітке уявлення про тебе відтоді, як ми зустрілися.
Так.
Але…
Не знаю, як це звучатиме, але ти справляєш миле враження.
Ясно.
Але я миліша.
Я навіть миліша, ніж зараз.
Я ще тобі не показала, якою милою можу бути.
-Ясно. -Так.
-Тут теж щось відбувається. -Так.
-Мін Чжи тут така незвична. -Скажи?
Нам здавалося, що вона твердо зосереджена
лише на одній людині.
Але серце Мін Чжи теж мінливе.
Мабуть, щось на неї найшло після розмови з Міною Су.
-Лихий дух. -Зійшов.
-Правда. -Дух оволодів нею.
-Так. -Точно.
-Перемістився в неї. -Вони наче помінялися.
Ви неймовірні, народе.
Але певною мірою…
Це таки має сенс.
-Вона такою не була. -Так.
-Вони зараз поводяться геть по-іншому. -Так.
Не можу до них звикнути.
-Вона зараз така мила. -Так.
ДЕНЬ 8
Уставай.
Чому ти так рано?
У мене таке похмілля.
Почуваюся жахливо вранці після того, як пила. Усе палає.
-Мабуть, багато випила. -Так.
-Випила достатньо, щоб мати похмілля. -Так.
Ми заснули вчора в одному ліжку?
Ти не пам'ятаєш?
-Ми багато випили? -Гадаю, так.
Він навіть не пам'ятає?
-Я спав тут? -Так.
Тож…
-Чому ти спав там? -Що?
Чому ти спав поряд зі мною?
МИНУЛОЇ НОЧІ
-Він спав там. -Мабуть, вони спали в одному ліжку.
О, він встав.
Мабуть, він заліз у ліжко.
Зазвичай я б просто заснув…
Але так холодно.
Мін Чжи, можна до тебе?
Авжеж.
-Він просто був сонний. -Йому було холодно.
-Думаю, йому просто була потрібна ковдра. -Так, він тягне ковдру.
У Су Біна не було задніх думок. Він просто дуже замерз.
Вони спали в одному ліжку лише тому,
що випили, і він замерз.
-Йому лише була потрібна ковдра. -Вони заснули.
-Так. -Лише через сон.
Ти смієшся?
Ти поряд зі мною не надто розслабився?
-Річ не в тому. -Овва.
ПЕКЛО
-Це що, єдине місце для тренувань? -Так.
Вони знову розмовляють.
Він — це справді щось.
Овва, серйозно.
Ходить за нею тінню.
Я розумію, він настирливий, але це…
Ще так рано.
-З самого світанку. -Серйозно.
Якими видами тренувань займаєшся, Пане Плюгашу?
Усіма.
Я й штангу підіймаю.
Та невже?
Не уявляю.
-Правда? -Так.
Можу підняти стільки.
-За потреби збільшую. -Ясно.
Набрякло обличчя?
Не придивляйся.
-Чи ні? -Думаю, трохи набрякло.
Наче трохи набрякло.
-Що? -Трохи набрякло.
-Так? -Так, щоки здаються повнішими.
О ні.
Упевнений, під час прогулянки мине.
Го Ин і Сон Мін гуляли.
Вони навіть проходили повз мене, коли я тренувався.
Я так розлютився, побачивши їх, що перестарався із вправами.
Трясця.
-Я б теж на його місці розсердився. -Так.
-Звісно. -Так.
Вони не могли хоча б привітатися?
Це б надало йому рішучості.
Точно, це природно посилює мотивацію.
-Сонця не видно… -Як воно?
-Як що? -Рано вранці в Пеклі?
Гарно.
-Так? -Так.
Уперше ти ходив до Раю з Мін Чжи…
-Тобі цікаво? -Так.
За її словами, наша подорож не викликала ніякого трепоту серця.
-Правда? -Так.
Але, чесно, я такої ж думки. У мене не калатало серце.
-Ясно. -З тобою я почувався по-іншому.
Як було зі мною? Що ти відчував?
Розмовляючи з тобою…
Я завжди думав, що я радше слухач.
-Ясно. -Так.
-Але з тобою я розкрився. -Так.
-Я говорив про себе. -Так.
-Коли я усвідомив, який я балакучий… -Ясно.
Мені сподобалася ця моя риса.
Ти сподобалася мені одразу при зустрічі,
але після зближення навіть більше.
-Он воно як. -Так.
Думаю, тоді я й ухвалив рішення.
-Відтоді ти для мене на першому місці. -Ясно.
У Сон Міні точно є щось, чого я не бачу.
-Правда. -Має бути щось…
-Так. -Чи це тому,
що він так ввічливо розмовляє?
Наприклад, звертається по імені замість «ти».
Цікаво, чи це її приваблює.
Спробуймо вгадати, чи серце Го Ин більше схиляється
до І Гона, чи до Сон Міна.
Думаю, на 80 % до І Гона й на 20 % — до Сон Міна.
-Це значна різниця. -Так.
Думаю, 60 на 40.
Сон Мін — 60 %, а І Гон — 40.
Ось чому я так вважаю.
Я б не змогла висидіти таку довгу й нудну розмову.
Неможливо провести цілий день, слухаючи когось, якщо ця людина не подобається.
-Так. -Це далося б дуже важко.
-Так. -Лише судячи з цього, він їй подобається.
-Вони говорять по п'ять годин щодня. -Серйозно.
Не може бути, щоб він їй не подобався.
Схоже, Го Ин надає перевагу
спокійним і легким стосункам із подібними бесідами
над більш захопливими.
Можливо, річ у цьому.
Не знаю.
-Ти все зробила, що хотіла? -Так, усе.
Гаразд.
-Хочу й сьогодні піти до Раю. -Серйозно?
-Так. -Гаразд.
-Спробую. -Будь ласка.
Вони йдуть.
-Вони повернулися. -Годі.
Не може бути. Не бреши.
-Справді? -Так.
-Але пар лише дві. -Що відбувається?
-Чжу Йон і Чже Чжин… -Вони позаду.
Чому вони в окулярах, коли хмарно?
Міна Су.
-Привіт. -Ви повернулися.
-Привіт. -З поверненням.
-Привіт. -Привіт.
З поверненням.
Добре провели час?
Усім привіт. Привіт.
-Ви повернулися. -Так.
З поверненням. Багато смакоти поїли?
-Я — так. -Правда?
-Овва, що це? -Мої капці?
Овва, в тебе таке миле взуття.
Господи. Яка милота.
Мабуть, їй ніяково, що їй так сподобалося.
Еге ж?
-Це те, що вона відчуває? -Ясно.
-Зараз вона поводиться трохи ніяково. -О, твоя правда.
Було цікаво?
Цікаво, якою була перша подорож Сон Хуна до Раю.
Перша подорож Сон Хуна до Раю.
-Цікаво, який його вік та професія. -Просто хто він?
Аналогічно. Цікаво, чим він займається.
Поговоривши з ним, виявилося,
що в нас більше спільного, ніж я очікувала.
Після розмови мені з ним комфортніше.
Він по-справжньому може мене зрозуміти.
Думаю, наодинці він активніший.
Але тут, у колективі,
гадаю, йому важко.
-Ясно. -Сон Хуну.
-Це зрозуміло. -Так.
Мені теж це важко.
Схоже, він може бути дуже милим.
-Здається, він милий. -Так.
Він дуже дбайливий.
-І дотепний. -Так.
-Із ним цікаво. -У нього такі кумедні реакції.
«Трясця». Він завжди каже: «Трясця».
-«Трясця». -«Трясця».
-«Бодай…» -«Бодай…»
У нього чудова вимова. З нею ще дотепніше: «Бодай…»
-Боже, Міна Су. -Я більше не можу.
Раніше Хі Сон виглядала збентежено щоразу, як Міна Су говорила.
-Так. -А зараз ситуація протилежна.
-Усе навпаки. -Так і є.
-Тобі сподобалося? -Так, було цікаво.
-Цікаво? Розкажи більше. -Більше?
Чесно, не очікувала, що буде настільки цікаво.
-Правда? -Ви знайшли спільну мову?
Так. Насправді.
Як потенційні романтичні партнери?
Для початку, у нас абсолютно однакові цінності й стиль поведінки в стосунках.
Ми мислимо однаково.
-Справді? -Наче в дзеркало дивилася.
Ми обоє перепитували: «Овва, ти теж так думаєш?»
І так було постійно.
Ми весь час дивували одне одного.
Тож було дуже цікаво.
-До подорожі не знаєш, які вони насправді. -Гадаю, так.
Але не думаю,
що все було б так добре, якби я пішла з кимось іншим.
-Правда? -Так.
Було цікаво, бо ми виявилися настільки схожими.
-Ясно. -Так.
-Хіба раніше Міна Су не мала такий вигляд? -Вона збентежена.
-Кумедно. -Вони однакові.
Це весело.
Головна відмінність після цієї подорожі до Раю в тому,
що вона запалила вогник у душі Міни Су…
-Так. -А саме розпалила почуття до Сон Хуна.
Думаю, ось що змінилося.
Тепер Міна Су теж відчує сердечний біль.
Я злякалася.
Як я це ненавиджу.
Будь ласка, годі.
Сьогодні хлопці змагатимуться, щоб виграти побачення в Раю.
Хлопчача гра.
Поїхали.
-Хочу, щоб вони зійшлися в двобої. -Ти це весь час кажеш.
Хоч раз.
-Я б хотів побачити, як вони б'ються. -У двобої?
Усі зберіться в зоні випробувань.
-Час настав. -Постараймося, щоб ніхто не постраждав.
Чесно, сьогодні І Гон мене лякає.
-Сьогодні І Гон… -Точно.
-Він сповнений рішучості. -Сподіваюся.
Що то за лінія?
-Там лінія. -Хто переможе?
-У І Гона волосся спадає на обличчя. -Йому так краще.
-Правда? -Так.
-Посередині щось є. -Це змагання зі стрибків у довжину?
Сьогодні хлопці зіграють у гру, щоб виграти побачення в Раю.
Лише гравці, що посядуть перші три місця,
по черзі оберуть дівчину для побачення в Раю.
Боже.
Ось сьогоднішня гра.
Відкрийте коробку поряд із вами.
Що це?
Що це таке?
-Мотузка? -Це не кулька.
Перетягування канату?
Сьогоднішня гра — «Перетягування канату в траншеї».
Вони намагатимуться затягти іншого у воду?
Хлопці вдягнуть наплічні паски, до яких буде прикріплено канат,
і стануть уздовж лінії старту на протилежних кінцях траншеї.
За свистком вони почнуть тягти канат.
Переможцем стає той, хто затягне суперника у траншею.
Якщо за одну хвилину переможець не визначиться,
виграє той, хто на той момент перебуває далі від води.
Гра проходитиме за турнірною системою.
Якщо один просунеться вперед, інший упаде.
Оце гра.
Сказитися.
Була схожа гра, але без води.
-Так. -Так.
-Якщо програєш, упадеш у воду. -Вони отак гепнуться на спину.
-Упавши з плиском, промокнуть. -Бульк!
Гірше не буває,
-особливо перед тією, хто подобається. -Точно.
-Боже. -Це жорстко.
Це остання подорож до Раю.
-Так. -Це важливо.
-Вони мають викластися. -Буде напружено.
Так.
-Сон Мін має їм показати. -Так.
Йому слід показати свою маскулінність.
Го Ин називає Сон Міна «Паном Плюгашем», так?
-Так. -Добре було б йому довести, що це не так.
-Го Ин називає Сон Міна «Паном Плюгашем». -Так.
-Саме так. Так і є. -Так.
-Це зачепило гордість Сон Міна. -Так.
Тому він сказав: «Я можу підняти стільки».
-«За потреби збільшую». -Так.
-Сьогодні він зможе їй довести. -Так.
Хотілося б побачити, як Сон Мін та І Гон змагаються один із одним.
-Було б цікаво. -Було б цікаво.
От би двобій Сон Міна з І Гоном.
-Будь ласка! -Сон Мін та І Гон!
Суперники визначатимуться жеребкуванням.
Чо І Гон витягнув жовту кульку.
Ненавиджу ці кляті кульки.
Не хочу тягнути.
Чому ні?
Лі Сон Хун витягнув синю кульку.
У Сон Мін витягнув білу кульку.
Може, в наступному раунді зустрінуться.
-Так. -Це ж турнір.
-Усі кольори різні. -Правда ж?
Юн Хьон Чже витягнув синю кульку.
Сон Хун проти Хьон Чже.
СИНЯ КУЛЬКА ЛІ СОН ХУН ПРОТИ ЮН ХЬОН ЧЖЕ
Вони близькі друзі.
Лім Су Бін витягнув жовту кульку.
І Гон.
ЖОВТА КУЛЬКА ЧО І ГОН ПРОТИ ЛІМ СУ БІНА
Кім Чже Чжин витягнув білу кульку.
БІЛА КУЛЬКА У СОН МІН ПРОТИ КІМ ЧЖЕ ЧЖИНА
У Сон Міна є шанс.
-Він доволі везучий. -Так.
-Битва плюгашів. -Усе чесно.
Кожна пара підібрана чесно.
-«Битва плюгашів». -Команда «Плюгаші».
-Щасти. -Отже, Хьон У буде з Син Ілем.
Велика гра.
Треба було нам зустрітися у фіналі.
Сон Син Іль і Сін Хьон У витягли червоні кульки.
-Це справжній фінальний матч. -Так, буде запекло.
Усі грають водночас?
-Так. -Овва.
Справді?
Напруга просто шалена.
Уперед, Син Ілю.
Так, я йду до перемоги.
Тільки не травмуйтеся.
Не травмуйтеся.
Хто б не переміг у цьому раунді, точно потрапить до Раю.
-Одразу після перемоги ще в одному. -Так.
За кого вболіваєш?
Вболіваю за того, хто найбільше старатиметься.
Щасти.
Починайте за свистком.
На старт.
Три, два, один.
-Боже. -Одразу до справи.
О боже.
-Скажений І Гон! -Овва, «скажений І Гон».
Боже, погляньте на І Гона.
Су Біна відтягує назад.
Тримайся.
Боже, я втомився.
Я видохнувся.
Він не може просуватися вперед.
Він був крутим, старався як міг.
Але було важко бачити, як йому скрутно й боляче.
Я хвилювалася. Не могла не дивитися на Син Іля.
Лишилося 30 секунд.
О ні.
Так, він був налаштований його здолати.
Сон Син Іль вибуває.
Усе гаразд?
О боже…
Лишилося 20 секунд.
Уперед, хлопці!
Ви зможете.
Що відбувається між Хьон Чже й Сон Хуном?
-Ідуть ніздря в ніздрю. -Обидва тримаються.
Йому лише треба просунутися трохи далі.
Тримати позицію дуже важко.
-І Гоне. -Ні, І Гоне. Не впадай у крайнощі.
-Так, тримайся. -Його можуть відтягнути назад.
Сон Мін теж неймовірний.
Десять, дев'ять, вісім, сім, шість, п'ять,
чотири, три, два, один.
Хто переміг?
Молодці. Ви всі молодці.
Оголошую результат.
У цьому матчі перемогли
У Сон Мін, Чо І Гон, Юн Хьон Чже
й Сін Хьон У.
Ви вчотирьох виходите у півфінал.
Одягніть наплічні паски й станьте перед лінією старту.
Овва, я щойно зрозуміла,
що всі, крім Хьон Чже, залицяються до Го Ин.
-Що? -Зажди, а й правда.
У мене аж мурашки.
-Так, усі троє… -Так.
-Правда? -Вона має рацію.
Думаю, ми ще побачимо протистояння Сон Міна та І Гона.
Будь ласка.
Було ще двоє інших, яких цікавила
та сама людина, що й мене.
Тож я знав, що мушу вибороти перше місце.
Якби Сон Мін або І Гон вирушили з Го Ин,
я знав, що буду в халепі,
бо я відчував, що між нами не все ясно.
Я дуже хотів вирушити до Раю наодинці з Го Ин.
Лише вигляд тих інших хлопців виводив мене з себе. Я відчайдушно прагнув перемоги.
Його злість логічна.
-Він лютує. -Овва.
-Це неминуче. -Матч за Го Ин.
З ким хочеш вирушити?
Чесно, я не знаю, до кого схиляється серце.
Так буває.
Оголошую пари, які зійдуться в півфіналі.
Це важливо.
Сін Хьон У проти Юн Хьон Чже.
Тримайся, Хьон Чже.
Полегше, Хьон У.
Чо І Гон проти У Сон Міна.
Ось на що я чекав.
-Ось воно. -Це мало статися.
-І Гон посміхається. -І Гон на це чекав.
Його вираз обличчя промовляє: «Тобі гаплик».
Вони битимуться за Го Ин?
-Сон Мін на диво сильний. -Скажи? Він завжди проходить у фінал.
О боже. Пан Плюгаш…
Упевнена, навіть один матч уже виснажує.
Щасти.
-Тепер це битва гордощів. -Він має затягнути його у воду.
Починайте за свистком.
На старт.
-Відчуваю, що ти нервуватимеш найбільше. -Так.
Я в тебе вірю. Уперед, Хьон Чже!
Три, два, один.
О боже!
О боже. І Гон просто звір.
О боже.
-Овва. -Це І Гон?
О боже. І Гон просто звір.
О господи!
-Він справді впав, як плюгаш. -Це було неминуче.
-І Гон був… -О ні.
О господи!
У Сон Мін вибуває.
І Гон просто звір.
-Що з І Гоном? -І Гон сильний.
Здуріти.
-Погляньте на Хьон Чже! -Що відбувається?
Господи.
О боже.
У Сон Мін вибуває.
Погляньте на Хьон Чже!
О боже.
Погляньте на Хьон Чже!
-Хьон Чже перемагає? -Невже?
-Хьон Чже переміг. -Хьон Чже!
Чи це насправді?
-Він переміг. -Проти Хьон У?
Погляньте на Хьон Чже!
О боже.
Господи.
Лише ще трошки.
-Лише трішечки! -Гляньте на нього.
О боже!
-Він перечепився. -Ні!
Ні!
Давай. Уперед!
Це нормально?
Тримайся, Хьон Чже!
Він утратив пильність.
Уперед, Хьон Чже.
В атаку!
-Він перевернувся. -Що це було?
Отак!
Ні, Хьон Чже!
О боже!
Ось так!
Справді?
Будь ласка, ні!
О боже!
Ні, Хьон Чже!
О боже!
Останній ривок, Хьон Чже.
-У нього ще є шанс. -Крутнися.
Що відбувається?
Десять, дев'ять, вісім, сім,
шість, п'ять, чотири, три…
Ти зможеш.
Лише трішки.
…три, два, один.
Юн Хьон Чже вибуває. Переможець — Сін Хьон У.
-Хьон У впорався. -Це було неймовірно.
-Так. -Молодець.
Він сильний. Молодець.
Боже, як вражаюче.
Вони справді виклалися на повну,
думаючи, що мають посісти перше місце, щоб мати можливість обрати мене.
Це змусило мене замислитися,
скільки я значу для них як людина.
Зараз відбудеться фінальний матч, у ході якого визначиться рейтинг.
У Сон Мін і Юн Хьон Чже змагатимуться за третє місце.
Сін Хьон У і Чо І Гон змагатимуться за перше місце.
Коли я подумав про риси, яким ми з І Гоном надавали перевагу,
я зрозумів, що його єдиним вибором була Го Ин.
Тож я мав викластися на повну.
Я знав, що Хьон У обере Го Ин, якщо я програю.
А таке видовище я був би не в силах бачити.
«Таке видовище».
Я налаштувався на перемогу, хай там що.
-Мені вже подобається його стиль мовлення. -Він так мило висловлюється.
Так, мені подобається.
-Чіпляє. -«Таке видовище».
-Це його стиль. -Це видовище.
-Що ж це ще? -Так.
Це видовище не для вразливих.
Починайте за свистком.
На старт.
-Це битва століття. -Так і є.
Не можу дочекатися, щоб побачити, хто переможе.
Боже, І Гон…
Він віддасть усі сили.
Це так лякає.
Щасти.
Три, два, один.
-Погляньте на І Гона. -Я думав, у нього слабкі ноги.
У нього міцні ноги.
Чому в них такий натягнутий канат?
Вони тримаються.
Тримайтеся.
-І Гону цього достатньо, щоб перемогти. -Так, лише триматися.
Лишилося 30 секунд.
-Усе. -Його обличчя…
Він сунеться вперед?
Він хоче викластися.
-Ти зможеш. -Правда?
Боже, я в халепі.
-І Гон такий сильний. -Так.
І Гон дуже сильний.
Лишилося 20 секунд.
-Його обличчя зараз вибухне. -Так.
У нього впертий характер.
Видно, чому він той, що змінює хід гри.
-Якщо він зможе перемогти найсильнішого… -Саме так.
Я все питала себе, чи І Гон так старається перемогти,
бо не хоче втратити шанс піти зі мною?
Це змусило мене замислитися: «Невже я стала такою важливою для нього?»
Він втискає голову в пісок.
Годі, лише дай йому шанс.
-Серйозно. -Так.
-Хіба ж він не крутий? -Позустрічайся з ним пів року.
«Пів року»?
Чін Кьон.
-Видно, як він цього хоче. -Еге ж?
О ні!
-Не злися. -Це його останній ривок?
Він сильніше, коли злиться.
Боже, Хьон У.
Тримайся. Ти перемагаєш.
Овва, І Гон так добре тримається.
У нього неймовірна витривалість.
Десять, дев'ять, вісім…
Хьон Чже неймовірний.
Боже.
Хьон Чже неймовірний.
Давай, Хьоне.
Не здавайся.
Ні. Стій на місці й тримайся.
-Не роби цього. -Тримайся!
Ні. Стій на місці й тримайся.
-Не роби цього. -Тримайся!
Це страшно.
-Десять, дев'ять, вісім… -Боже.
Сім, шість, п'ять,
чотири, три, два, один.
…три, два, один.
Переможець фінального матчу — Чо І Гон.
1-ШЕ: ЧО І ГОН, 2-ГЕ: СІН ХЬОН У, 3-ТЄ: ЮН ХЬОН ЧЖЕ
Він повен сюрпризів.
Було цікаво.
Ніхто не може мати першість вічно.
-Овва, І Гон. -Це день І Гона.
День І Гона.
І Гон таки це зробив.
Що, як І Гон засне, щойно діставшись Раю?
-Що? -Він усі соки з себе вичавив.
Він знепритомніє.
Поїсть та приляже на хвильку.
-І прокинеться наступного дня. -Так.
Він витратив усю енергію.
-«Доброго ранку». -«Доброго».
-Боже, я так хвилююся. -Який ти гидкий.
Я просто хвилююся.
-Він такий гидкий. -Це їхня остання подорож до Раю.
Що таке?
-У мене відчуття, що Сон Мін… -Так?
…до останньої миті не відчепиться від Го Ин.
-Серйозно. -Він від неї не відчепиться.
-Від цієї миті. -Правда?
Він скаже: «Не змінюй рішення».
Це так кумедно.
Чому ми так утомилися лише від споглядання?
-Я така виснажена. -Аналогічно.
Цікаво дізнатися, хто подобається І Гону.
Думаю, І Гона явно цікавить Го Ин.
Він постійно намагався поговорити з Го Ин.
Інакше він би так не старався.
-Так. -Усе одно пішов би до Раю.
-Окрім того, його суперник… -Це був він.
-Хьон У? -Я не думала, що він переможе Хьон У.
Як почуваєшся, Го Ин?
У мене однакові почуття до них всіх.
Думаю, сьогоднішня подорож буде важливою.
-Мабуть, перед Хьон У постала дилема. -Саме так, із ким він піде?
-Точно. -Залежить від того, кого обере І Гон.
Так.
Самотні.
Ви можете піти на побачення за вибором.
Якого біса?
Я скоро.
От халепа.
Сон Мін одразу почимчикував.
-Боже. -Ти мав рацію.
-Як я й передбачав. -Так.
Він буде з нею, доки вона не піде.
Що це таке?
Ми вільні піти на побачення.
Ха Ин, можеш позвати Го Ин?
-Я тут. -Ти в туалетній кімнаті?
Усі зберімося тут.
Усі, кого ви шукаєте, тут.
Заходьте.
-Можна поговорити з Сон Хуном? -Авжеж.
Погляньте на Міну Су.
Усі так активізувалися.
-Я знервований. -Ти знервований?
Я вперше за весь час відчуваю таку нервову напругу.
-Я роздратований. -Роздратований?
Сон Мін відійде якнайдалі.
Він відведе її на інший бік острова.
Він піде до найвіддаленішого місця.
Що в тебе на думці?
Мені досить неспокійно.
-Почуваюся на межі. -Чому?
Хтозна, що станеться?
Дуже хочеться знати, що в тебе зараз на думці.
-У мене? -Так.
Я й сама досі непевна.
-Зараз? -Це справді важко.
Яка ж ти непостійна жінка.
Це тому, що всі чудові.
Усі такі добрі.
Я лише намагаюся знайти того, хто стане для мене ідеальною парою.
-Так. -Так.
Тебе знову забирають.
Це ще не відомо.
Інтуїція каже, що так.
-Ти раптом збентежився. -Так.
Я знаю, де моє серце.
Лише хвилююся, що ти можеш змінити свою думку, Го Ин.
Звісно, я збентежений.
Хвилюєшся?
Трохи…
Ні, ще й як.
Ти так не непокоївся, коли я пішла з Хьон У.
-Ти таким не був. -Це правда.
Я так не почувався, коли ти ходила з Хьон У.
Не знаю чому, але цього разу я дуже непокоюся.
Друга подорож до Раю може все змінити.
Це правда.
Можливо, дотепер я був аж надто безтурботним.
-Ти? -Так.
Не веди милі бесіди.
Ні, взагалі не говори.
Лише слухай його.
Більше нічого.
-Цікаво, що зробить Хьон У. -Ясно.
Якби він посів перше місце, то, мабуть…
Нам із ним подобається та сама людина.
Мені цікаво, з ким він піде.
Мабуть, Хьон У ламає собі голову, адже його цікавить лише Го Ин.
Думаєте, він обере когось, у кого ще немає жодних зв'язків?
Чи обере ту, хто на другому місці, хоча й практично нею не цікавиться?
-У нього немає другого місця. -Згоден.
-Гадаєш? -Так.
-Він однолюб. -Так.
ПЕКЛО 17:00
Зараз ми визначимо пари, які потраплять на побачення до Раю.
-Час ухвалення рішень. -Так.
Цікаво, кого обере Хьон У.
ЧО І ГОН
СІН ХЬОН У
ЮН ХЬОН ЧЖЕ
Сьогодні теж буде цікаво.
Почнемо з Чо І Гона, який посів перше місце.
Оберіть людину, з якою ви хотіли б вирушити до Раю.
Від початку моєю єдиною метою було посісти перше місце, хай там що.
Людина, з якою я хотів би вирушити до Раю, — це…
Кім Го Ин.
Чо І Гон обрав
Кім Го Ин.
Чо І Гон і Кім Го Ин.
-Бувай. -Візьміться за руки
-Що мені робити? -й вирушайте до Раю.
Просто насолоджуйтеся, моя панно.
-Розважайся. -Побачимося.
Ти така популярна!
До речі, І Гон і Го Ин учора їли разом морозиво.
У мене передчуття,
що станеться щось вагоме.
Скажи?
Під час цієї подорожі…
-Справу закрито. -…усе визначиться.
Відчуття було дивне.
Може, через те, що мої почуття змінилися,
чи тому, що це була наша друга подорож до Раю,
але я почав неабияк нервувати, коли вона вийшла з домівки.
Ходімо.
Прямо в нього на очах…
Не дивися.
-Вони наче молодята. -І не кажи.
-Обоє в білому. -Гармоніюють.
-Боже, в мене руки спітніли. -Чому?
-Ти нервуєш? -Гадаю, що так.
-Зазвичай я не нервую. -Правда?
Наступний — учасник, який посів друге місце, Сін Хьон У.
Як гадаєте, кого обере Хьон У?
-Гадки не маю. -Ніхто не знає?
Може, обере когось нового, наприклад, Є Чжин або Ха Ин.
Умираю від нетерпіння.
Серйозно, кого він обере?
-У Є Чжин єдиної немає зв'язків. -Так.
Чи він обере Міну Су?
Так цікаво.
Сін Хьон У.
Оберіть людину, з якою ви хотіли б вирушити до Раю.
Людина, з якою я хотів би вирушити до Раю, — це Кім Го Ин.
Однак, оскільки І Гон здобув перше місце,
я довго й посилено міркував
про те, що мені робити, якщо він обере Го Ин.
Сін Хьон У…
Я вирішив
не ходити до Раю.
-Що? Так можна? -Правда?
-Що? -Він може так зробити?
-Це вперше. -Так.
Сін Хьон У не обрав
нікого.
Сін Хьон У вирішив не йти.
…нікого.
Що за н**?
-Отже, не обов'язково обирати. -Не знала, що так можна.
Сьогодні я вирішив не обирати пару на побачення до Раю.
У мене від початку не було інших варіантів, окрім Го Ин.
Тому я вирішив не йти.
-Боже. -Навіть якщо він не піде,
-її там не буде. -Так.
-Боже, серйозно. -Ясно.
Якщо Го Ин про це почує…
-Він такий цілеспрямований. -Не те слово.
У мене мурашки по всьому тілу.
Шалено.
-Хьон У такий крутий. -І справді крутий.
-Який захоплюючий вибір. -Геть неочікувано.
Молодець.
Він до нестями закохався в Го Ин.
Трясця.
І останній — учасник, який посів третє місце, Юн Хьон Чже.
Юн Хьон Чже.
Оберіть людину, з якою ви хотіли б вирушити до Раю.
Людина, з якою я хотів би вирушити до Раю, — це…
Лі Чжу Йон.
-Правильно. -Так.
Останній шанс.
-Це найкраще, що він може зробити. -Правда.
Лі Чжу Йон.
Юн Хьон Чже і Лі Чжу Йон, візьміться за руки й вирушайте до Раю.
Побачимося.
-Я повернуся. -Побачимося.
Лі Чжу Йон.
Привіт.
Вибач,
що тобі довелося намокнути.
Дощить.
-Чому зненацька дощить? -І не кажи.
Це щось нове.
-Іде дощ. -Я переміг, але йде дощ.
Сьогоднішнє визначення пар для побачення в Раю завершено.
Повірити не можу, що він нікого не обрав. Такого ще не бувало.
Хьон У вирішив не ходити.
-Він не піде. -Ясно.
А так можна?
Це через тебе.
Почувши, що Хьон У вирішив не йти, я була просто шокована.
Було відчуття, що це в стилі Хьон У.
Я була водночас і шокована,
але й зворушена вчинком Хьон У.
Хьон У, ти був такий крутий.
Та ні, це пусте.
Я не крутий. Мені гірко.
Я вкрай розчарований.
О ні. Думками вона деінде.
І Гон досвідчений, тож він із цим упорається.
-Він упорається, еге ж? -Так.
РАЙ ЧО І ГОН І КІМ ГО ИН
-Відпочиньмо трохи. -Гаразд.
О, мені дещо слід зробити.
Тобі дещо слід зробити.
-Що? -У мене щось під нігтем застрягло.
-Піщинка? -Мабуть.
Не знаю, чи то піщинка, чи кров.
-Бачиш? -Так.
-Болить? -Так.
Це піщинка?
Просто витягни її.
-Можеш скористатися своїм нігтем… -Зажди.
Як би це зробити?
Я справді маю тобі це робити?
Зажди, в мене є пінцет.
Скажи, якщо болітиме.
-Це піщинка? -Так.
А що з цим чорним?
Зажди, я спершу торкнуся й подивлюся.
Торкатися боляче.
-Правда? -Я просто облишу.
-Клас. -Що саме «клас»?
Що саме клас?
-У мене запитання. -Гаразд.
Якби ти не посів перше місце й мав обрати когось іншого,
кого б ти обрав?
Нікого іншого немає, тож я не впевнений.
Можливо, Ха Ин.
Але Ха Ин подобається Чже Чжин.
Я дещо хотів сказати.
Ми вдвох…
Ми могли б зблизитися, якби захотіли, так?
Я міг сказати інакше,
але підсвідомо мене цікавить, як добре ми знаємо одне одного.
Так? Це правда.
Я просто подумав, що шкода.
-Так. -Думаю, через це…
Я теж спершу так почувалася. Тому й так поводилася.
У мене аналогічно.
І тому подібне.
Думаю, тому від початку я привніс ніяковість у наші стосунки.
-Розумієш, про що я? -Так, я знаю.
Коли ми вперше з тобою розмовляли
й усвідомили, що знаємо одне одного,
я подумала, чи варто було сказати,
що нам однаково можна спілкуватися.
Ясно.
Ти справив велике враження в грі.
-Хто тепер найсильніший? -Тепер — ти.
-Я найсильніший. -Так, Чо І Гон найсильніший.
-Ти за мене вболівав? -Ні.
-Взагалі ні. -Чому?
Якби ти могла вирушити до Раю, ти не обрала б мене.
Я це вже знав.
-Що? -Я сподівався, що ти програєш.
-Правда? -Так.
Бачив? Я поранилася.
Коли? У грі?
Так, кішка на ім'я Хі Сон мене подряпала.
-Хі Сон була дуже крута. -А я?
Ти була наче…
-Хіба я не була крута? -Хі Сон була незрівнянна.
-Правда? -У неї навіть вираз обличчя був лютим.
Серйозно.
-Тоді тобі слід було говорити з Хі Сон. -Я й хотів.
Що з тобою не так?
У чому твоя проблема?
Ти щойно втратив 50 балів.
Серйозно.
Я хочу піти геть.
Хто б говорив.
-Ти така кумедна. -Я хочу піти.
-Хто б казав. -Я хочу піти.
-Лишайся сам. -Ти сьогодні теж пішла на прогулянку.
Агов, серйозно…
-Я зайнята! -Серйозно…
Я зайнята, тож поквапся й запроси мене на побачення.
Я був ошелешений, побачивши тебе сьогодні на прогулянці.
Тобі не спалося, чи що?
-Я хотіла! -Що ти робила на вулиці?
Серйозно.
Завтра піду на прогулянку з тобою.
Ні, я спатиму.
Давай тут прогуляємося.
Прогулянка басейном.
Ранковий заплив.
Гаразд.
«Гаразд»?
-Ти жартувала? -Не віриться, що ти сказав: «Гаразд».
Не можна вранці насамперед іти плавати.
Ти такий дивак.
Буває, що ти ревнуєш?
Буває, що дуже.
Дуже ревнуєш?
Коли мені хтось подобається,
важко себе контролювати.
Іноді
це лякає.
Адже важко жити, не контролюючи своїх емоцій.
Мабуть, ти закохуєшся до нестями.
Так, мене зачаровує все в людині.
-А ти ревнуєш? -Часто.
-Часто? -Так.
-По тобі не схоже. -Знаю.
-Я часто це чую. -Ще б пак.
Дощ ллє чи крапає?
Починає лити.
Можеш ще трохи відкрити штори?
Вони вже повністю відкриті.
-Я маю на увазі… -Як я можу відкрити ще більше?
Він має рацію.
Як я можу відкрити ще більше?
Я хочу краще бачити, як дощ крапає в басейн.
Поводишся так, наче не зробиш, та все одно робиш.
-Отак? -Так.
О, ідеально.
-Але вони повністю відкриті. -Боже.
Мені подобається реакція І Гона.
-Він усе одно це робить. -Так.
-Він бурчить. -Бурчить, але робить.
Це так кумедно.
Тобі видно звідти дощ?
Так.
-Це так розслаблює. -Так.
Навряд чи я колись забуду цей момент.
-І Гон, безперечно, чарівний. -Так.
Справді.
Він не йде в тому напрямку, в якому хочеться,
але все одно серйозний.
-Він щось робить для іншого. -І грайливий.
Він зачаровує як особистість.
Між ними інший зв'язок.
Го Ин і Сон Мін наче друзі.
Але з І Гоном вони мають вигляд пари.
Але, думаю, ми упереджені.
Го Ин щаслива з Сон Міном,
але ми всі схильні ставити їй у пару І Гона.
-Хіба? -Може, це нам подобається І Гон?
Якщо чесно…
Поведінка Го Ин із І Гоном і Сон Міном геть різна.
-Це помітно. -Правда?
У Го Ин помітно різна енергія.
І Гон може пустотливо жартувати.
-Але Го Ин чудово це сприймає. -Їй це приємно.
-Це весело. -Їм разом весело.
-Вони наче пара. -Так.
Ще раз, з ким ти сюди приходила?
-Зосередьмося на позитиві. -Мені просто цікаво.
-Я приходила сюди з Сон Міном. -А, з тим шмаркачем?
-Він старше, тож може так казати. -Він такий чарівний.
Спершу він був нерішучим, але зараз висловлює свої думки.
Він чарівний.
-Це шарм І Гона. -Він кумедний.
Так і є.
-Холодно? -Ні.
Трохи холодно.
Тут прохолодна вода.
Ти добре плаваєш?
-Навчився у початковій школі. -Так?
Тіло досі пам'ятає.
-Правда? -Так.
Я плаваю не дуже.
Ти вмієш?
Чому ти там?
Я не дуже добре вмію.
-Хочеш, навчу? -Так.
-Це легко. -Гаразд.
Давай руки.
Підніми ноги.
-Ноги? -Міцно тримайся.
Тримайся.
-Я маю міцно триматися? -Так, на початку.
Зажди…
Отак?
Можеш бити трохи сильніше?
Тіло повинно мати форму прямої лінії.
Ти теж не дуже вправний.
Не думаю, що я правильно це роблю.
У мене ноги не тримаються.
Це кумедно.
Тобі важливий зріст жінки?
-Зріст? -Так.
-Ні, я дивлюся на загальні пропорції. -Ясно.
-Хіба це не означає, що зріст важливий? -Ні, зріст тут ні до чого.
Якщо жінка мініатюрна, вона схожа на фею.
-Так. -Якщо висока — на богиню.
Якщо чоловік коротун, це дратує.
Якщо високий, навіть більше.
Усі, крім мене, дратують.
-Особливо Хьон У і Сон Мін. -Чому?
Ти ревнуєш?
-Що? -Ти ревнуєш?
-Тебе це турбує? -Так.
Сьогодні я виграв у грі,
бо мені нестерпна думка про те, що ти йдеш до Раю
з кимось іншим.
Це моя найбільша мотивація.
-Слава богу, я тут із тобою. -Так.
Ти дуже гарний.
Ти вродлива.
Ти соромишся?
Просто знову вражений твоєю вродою.
Мій лівий бік гарніший. Подивися звідти.
Що, як я рухатимуся туди-сюди?
-Я повертатимуся. -Постійно?
Різниці немає.
-Правда? -Так.
Так, Го Ин подобаються такі чоловіки.
Він так мило дивиться на Го Ин.
-Наче ладен її з'їсти. -Що?
-Наче з'їсть її живцем. -З'їсть живцем?
Твоє обличчя
теж дуже миле.
Правда?
-Ти буваєш милою. -Буваю? Наприклад, коли?
-Що? -Коли я мила? Мені потрібна подробиці.
Ну…
Ні.
Яке розчарування.
Не схоже, що ти з ревнивих.
Окрім того, коли я час від часу розмовляю з Сон Міном.
Так.
Узагалі…
я з усіх сил намагаюся це приховувати.
Але з якоїсь причини сьогодні
я не міг стерпіти, побачивши тебе на прогулянці з ним.
-Справді? -Так.
-Ось як я почувався. -Не знала, що ти там тренуєшся.
Ти навіть не привіталася.
Правда?
Дуже круто.
-Що? -Ота подряпина в тебе.
Гадаю, у тебе теж є кішка.
Це був Сон Мін.
Про що думаєш?
Чи йти, чи ні.
Чому питаєш?
А ти про що думаєш?
Чи ти прийдеш, чи ні.
Це ти приходь.
Я обпливу.
У нас велика різниця у віці?
Що?
У нас велика різниця у віці?
Не знаю.
Тобто
якщо вона не відчувається, тоді, мабуть, ні.
Так.
Що?
Чому всміхаєшся?
Ти чудова.
Думаю, що ти чудова.
Фізичного контакту в них небагато.
-Але вони такі сексуальні разом. -Так.
Думаю, це найкраща басейна сцена сезону.
-Так. -Ці двоє.
Перед цим вони думали: «Йти чи не йти», — абощо.
-Що ти кажеш? -«Абощо». Не кажи так.
Питання було: «Йти чи не йти?»
-Навіть не можу зобразити. -І стояв він так.
-Так, ось так. -Ось так.
-«Чи ти прийдеш, чи ні». -Так.
На протилежних краях басейну.
Це було наче протистояння бога й богині.
Коли вона сказала: «Це ти приходь», — він відповів: «Я обпливу».
Я вважаю, що серце Го Ин схиляється до нього.
Але, як на мене, коли вона бачить жорсткішу сторону І Гона,
думає, що вони несумісні.
Та все одно її тягне до нього.
Із Сон Міном та Хьон У їй було комфортно, вони говорять їй милі нісенітниці.
Але з І Гоном відчувається якась енергія.
-Так. -Є напруга.
Думаю, тому мені й подобається на них дивитися.
Тобі сподобалося?
Я сиджу як на голках, коли споглядаю за ними.
-Так. -«Ти чудова».
-Зробимо фото? -Авжеж.
Хвилинку.
У тебе дриґнулися брови.
Я просто копіював тебе.
-Правда? -Так.
О боже.
-Цю візьму я. -Упевнений, вона буде дуже кумедною.
Чекаю з нетерпінням.
Зажди.
Я маю бездушний вигляд. Я справді так виглядаю?
-Ні. -Справді?
-Не виглядаєш. -Я тут дурний.
Гарно тут.
Коли ти хочеш вийти заміж?
У 28–29 років.
-Що? Це не так уже й далеко. -Знаю.
-Хіба це не через два-три роки? -Так.
Навряд чи я розбагатію до тих пір.
Він такий сміливий.
Навряд чи я розбагатію до тих пір.
-Мені треба щонайменше п'ять років. -Я буду годувальницею.
-Я достатньо заробляю. -Це добре.
Ти любиш гіпотетичні сценарії?
-Так, давай. -Скажімо, ми зустрічаємося.
-Так. -Через що б ми найчастіше сварилися?
У мене відчуття, що ми б іноді сварилися через твою мову.
-Я теж так думаю. -Так.
Але я думаю, я б умить це владнав.
Так.
Якщо ти про це згадаєш.
Яка захоплива розмова.
Вони постійно обговорюють спільне майбутнє.
-Так. -Це фінальний етап?
Коли вони перевіряють, чи можуть стати партнерами?
Схоже на те.
Думаю,
я можу швидко розізлитися, але й забуваю швидко.
Так.
Що?
Це знову звучало по-дурному?
Ні, я просто подумав, що ти мила…
не дурна.
Гіпотетично, якби ти мене розізлив,
якби ти дав мені час до наступного дня або…
Мабуть, я б уже й забула.
-Тобто якби ми зустрічалися? -Так.
-Гіпотетично, якби ми зустрічалися? -Так, якщо припустити, що це несерйозно.
Гіпотетично, якби ми зустрічалися й ти мене розізлила…
Усе б закінчилося обіймами.
-Справді? -Так.
-Легко, еге ж? -Так.
Нікому не кажи.
Вони спали в одному ліжку.
Що?
У НАСТУПНОМУ ВИПУСКУ
Давай, Син Ілю.
Ти така чарівна й приваблива.
Про що ви зараз говорили з Хі Сон?
Я дуже хочу бути справжньою.
Вона просто вводить його в оману.
У мене мурашки.
-Чому ти вчора нікого не обрав? -Мене цікавиш лише ти.
Я нікуди не піду.
Просто терпляче чекатиму.
Побачивши, як ви вдвох розмовляєте…
Мені не слід було розслаблятися.
Думаю, мені треба почути це від тебе.
Приступимо до остаточних рішень.
Я б хотіла покинути Пекло з…
Що?
Цього ніхто з нас не передбачав.
Уперше помилилися всі ми.
Переклад субтитрів: Ганна Волошина