LEE SI-AN
CHUNG YOU-JIN
KIM MIN-SEOL
BAE JI-YEON
KIM HYE-JIN
KIM A-RIN
PARK HAE-LIN
KIM TE-HWAN
KOOK DONG-HO
JANG THEO
KIM JEONG-SU
YUK JUN-SEO
AN JONG-HOON
PAKAO ZA SAMCE, RAJ ZA PAROVE
Tko je to?
Tko je prvi stigao?
Hej, što ima?
Hej! Čekaj…
„Hej, što ima?”
Hej, što ima?
Hej! Čekaj…
Ajme, presmiješan si.
Ovo je prvi put da je Jun-seo došao po mene u našu spavaonicu.
Idemo.
Kamo?
Van.
Kamo van?
Znam jedno dobro mjesto.
Bilo je presmiješno kad je pokucao.
Bliži se kraj, svi se žure.
Da.
Ajme meni.
Od jednog njegovog pitanja srce joj je opet pojurilo.
Ovaj je put bio pristojan.
-Da. -Rekao je „hej”.
Jeste li vidjeli taj smijeh?
-Da. -Jesam.
-Bila je presretna. -Izjednačeni su?
Mislim da jesu.
Ma kakvi.
-Jun-seo joj je draži. -Zar ne?
Ima 60 % šanse.
-Da. -Nevjerojatno.
Jun-seo ima 60 % šanse, a Jeong-su 40 %.
„Šezdeset posto.”
Jun-seo je otišao razgovarati sa Si-an.
Činilo se da ga nešto muči.
-Što? -Nešto ga muči.
Da, vjerujem.
Čini mi se da je jučer donio odluku.
-Jučer? -Da, više-manje.
Mislim da je odlučio.
Ne smije tako misliti.
Nemoj mu to govoriti. Ne sada.
Što te spopalo?
-Što me spopalo? -Došao si po mene.
Da. Nisam već dugo. A možda i nikad.
Malo sam se iznenadila.
-Stvarno? -Da.
Moramo iskoristiti dan.
Što si učinio? Što? Zašto se tako ceriš?
Zašto se toliko smiješ?
Drago mi je što te vidim.
-Kužim. -Da.
-Jučer… -Što si radio?
Jučer…
Znao sam da me nećeš izabrati.
-Ja… -Znao si?
Da, imao sam takav osjećaj.
-Kužim. -Ali…
-Kad se to dogodilo… -Da?
Jako me zaboljelo.
I jako iznenadilo.
-Kužim. -Iznenadili su me moji osjećaji.
-Da. -Moje emocije.
Mnogo sam puta bio ondje, tako da mi nije žao zbog toga.
Da.
Ali nebo iznad Pakla jučer je bilo jako lijepo.
-Tako da… -Da.
Pomislio sam kako bi bilo lijepo da si tu.
Kvragu.
-Što ti je? -Zašto?
Gotovo je!
„Stvarno je to rekao?”
-To se upravo pita. -Zar ne?
-Njezin pogled. -Da.
Preslatko.
Kvragu.
Što ti je?
Tako je bilo.
Nitko u Paklu nije razgovarao u četiri oka niti išta slično.
U redu.
Svi smo se družili vani.
Rano smo otišli u krevet. Mislim da je bilo oko 23 h.
-Jako rano. -Da.
Tako da sam se naspavao,
pa se dobro osjećam.
-Stvarno? -Da.
Kužim. Super.
Da.
-Eto, tako je bilo. -Da.
-Dvaput smo bili skupa u Raju. -Da.
Razmišljao sam
o tome kakav sam bio drugi put.
„Odlučio sam.”
-Da. -O tome sam razmišljao prije spavanja.
Kužim.
-Tako da… -Odlučio si?
Da.
Rekao sam i Min-seol.
To sam učinio.
-Kužim. -Da.
-Ja sam svoj dio odradio. -Da.
-Jesi. -Riješio sam se repova.
I iskreno ti govorim što osjećam.
Više se ne moram truditi.
Samo trebaš biti nježniji.
Tako je.
Potrudit ću se.
Da, pokušaj biti nježniji.
Dobro.
-Budi samo malo nježniji. -Dobro.
-Zovi me imenom. -Što?
Si-an.
Moram vježbati.
-Ne „Hej, Si-an”. -Bez „hej”.
-Ja nisam „hej”. -Da.
Nego Si-an.
U redu.
Pokušava se promijeniti.
Zvijer je ukroćena.
Ne mogu vjerovati da je zadnji dan.
Da.
Nekako…
-Često smo skupa bili u Raju. -Da.
Proveli smo mnogo vremena zajedno.
-Da. -I to mi je bilo super.
-Da. -Često smo bili zajedno.
-Imaš pravo. -Da.
Moji osjećaji…
Da?
-Kad smo prvi put bili u Raju… -Da.
-Mnogo sam toga izbacila iz sebe. -Da.
-Osjećaje koje sam potiskivala. -Da.
Taj put
i ja sam bio na rubu plača.
Da, rekao si mi to.
Da.
Snažno si me zagrlio.
ŠESTI DAN - RAJ
-Jesi li dobro? -Da.
-Oprosti. -Nema veze.
Jako boli.
-Bila sam ti zahvalna. -Kužim.
Nakon što sam zaplakala,
sve je izašlo iz mene.
Sve je izašlo.
-Ovako? -Sve je izašlo iz mene.
Ne znam što bih rekla.
Što?
Ne moraš ništa reći.
-Ondje nema ničega. -Da. Molim?
Ondje nema ničega.
Baš ničega. Ostani ovdje.
Prvi put da ga vidim takvog.
Jako se trudi.
Da.
Postao je drag.
-Velika stvar. -Protiv toga ne možeš.
-Da. -Zbilja ne možeš.
-Šanse su mu sad 70-80 %. -Da.
Ali sa Si-an nikad ne znaš.
Ima tu stranu koju pokazuje samo Jun-seu.
-Tako je. -Istina.
-Imala je osmijeh od uha do uha. -Da.
-Sve joj je pisalo na licu. -Da.
Kad je s Jeong-suom…
-Izgleda kao da su dugo zajedno. -Da.
A kad je s Jun-seom,
djeluju kao da su na početku veze.
Najveća razlika među njima jest ta
što Si-an ne očekuje ništa od Jeong-sua.
A od Jun-sea očekuje.
„Budi ovakav, učini ovo.”
Traži od njega da bude drag.
Već očekuje mnogo od njega.
To nam ukazuje na nešto.
Si-an se odlučila za Jun-sea.
Da se odlučila za Jeong-sua,
ne bi se rastopila zbog Jun-seovih riječi
niti bi ga gledala pogledom punim ljubavi.
-Točno. Jesam li ti rekao? -Da.
Više ništa neću reći.
Samo ću gledati.
-Šutjet ću. -Pogledajmo.
-Nikad ne znaš. -Nećemo pretpostavljati.
A-rin?
Koliko ti još treba?
Pet minuta. Ne, tri.
-Dvije. -Dvije?
Koji mu je?
„Koji mu je?”
Presretna je.
Idemo.
Što kažeš na moj tropski stil?
Izgledaš kao piće.
Kao piće?
Kao voćni sok.
-Hoćemo li ondje? -Može.
Nosim naočale.
Dioptrijske?
S filtrom za plavo svjetlo.
Ali ovdje nema plavog svjetla.
Elegantan si.
O čemu govoriš? Elegantan? Molim te.
-Dobro ti stoje. -Nego, što si radila jučer?
-Jučer? -Da.
-Rekla sam da ću se ludo zabaviti. -Da.
Ali nisam.
Nije bilo nikoga s kim bih razgovarala.
Gledala sam Jun-sea i Min-seol.
Bila si nabrijana na zabavu, ali ništa od toga.
Totalno.
Dok si u Raju, pitaš se što rade ljudi u Paklu
i kakve fotke snimaju.
O tome si razmišljao?
Jako te zanima Pakao.
-Zato što si ti bila ovdje. -Kužim.
U tom je slučaju dobro što te zanima.
Moj jučerašnji boravak u Raju bio je nešto drukčiji.
Čula sam. Bila sam jako ljubomorna.
-Ne trebaš biti. -Zašto?
-Bili ste u izakayi. -Da.
Kuglali ste.
-Da. -Jeste.
Ništa posebno.
Nije bilo tako zabavno kad smo mi bili.
Kuglanje je bilo dosadno.
Sa mnom ne bi bilo.
S tobom bi bilo drukčije.
Preslatko.
-Prvo smo išli u izakayu. -Dobro.
Večerali smo.
Zatim smo popili čaj.
-I jeli voće. -Kužim.
Malo smo razgovarali. A onda tuširanje i krevet.
Opet mi objašnjavaš kronologiju.
-Detaljno. -Pa…
Samo ti prepričavam.
Ništa posebno.
Kužim.
-Što je? -Što?
Zašto se smiješ?
Presmiješno.
-Zašto se stalno smiješ? -A ti?
Prestani. Nasmijavaš me.
-Ti si se prva nasmijala. -Ne, ti si.
Što je? Zašto se stalno smiješ?
-Zašto su tako sretni? -Bez razloga.
Sretni su.
-Jako su bliski. -Da.
Ne nosiš naušnice.
Ne, nisam stigla staviti nakit.
Nisi imala vremena?
Dao si mi dvije minute. Izašla sam nakon jedne.
-Ja ću ih izabrati. -Da?
Koji je izbor?
Listovi.
Sad kad te gledam iz profila,
imaš jako velike naušnice.
Jako su glasne.
Vidio sam ih…
-Goleme su. -I izgledaju jako teško.
Dobro ti stoje.
Hvala.
Listovi.
-Ne listovi. -Ne?
Izabrat ću ti nakit.
Ali nisam ponijela mnogo toga.
Ovo je sve.
To ti dobro stoji.
-Dobro je, zar ne? -Da, to i…
Stavi ove.
Pokušajmo s njima.
Ne te.
Ove…
-Ove me plaše. -Mrziš ih.
Plaše me.
-Plaše me. -Stavit ću ih.
Možda ti se sad svide.
-Da vidim. -Što kažeš?
Plaše me. Skini ih.
Plaše me.
-Stavi ove. -Pusti.
Nosit ću što želim.
Zbilja? Onda dobro.
Zašto me pitaš…
Ne želim ni ove. Previše su napadne.
-„Zbilja? Onda dobro.” -„Zašto me pitaš?”
Ova je lijepa.
-Dobro ti stoji. -Pomozi mi.
-Nikad to nisam radio. -Nokti su mi predugački.
Zakopčaj je ili ću zamoliti nekog drugog.
Je li dobro?
-Da, dobro je. -Idemo.
Dobro je.
Zašto si me uopće pitala?
Što?
Ovo je pravi spoj.
-Da. -Da.
Spoj u Paklu.
Oni su već odlučili.
-Tako je. -Da.
Uvijek mi izmame smiješak.
Kuc-kuc.
-Što radiš? -Što?
Podružimo se.
Može.
Da ponesemo fotić?
Može.
Baš je lijepo.
Bome jest!
Bome jest.
Nismo se stigli fotkati.
Ispast ćeš dobro.
Mogu vas ja fotkati.
Možeš? To bi bilo super.
Naravno.
Jedan… Onako je bilo bolje.
Da.
Turistički vodič.
-Otkud on? -Turistički vodič!
Odbrojavaj nam.
Može, fotkam.
Dobro. Jedan, dva.
Još jedna.
Osmijeh. Jedan, dva.
-Još jedna. -Prebrz si.
Sad jedna luda.
Može.
Što ćeš učiniti?
Ajme, predobar su par.
Totalno.
Da vidim.
Naljutit ćeš se na mene.
Jong-hoon ih je fotkao i otišao.
Stvarno je vodič?
-Kada? Otišao je? -Mislim da jest.
Da vidim.
Naljutit ćeš se na mene.
Nisi složio smiješnu facu, zar ne?
Ovo je moja smiješna faca.
Hej!
Pokušao sam!
Pokušao sam složiti smiješnu facu.
-Daj! -Nisam znao da ćeš to učiniti.
Trebala si mi reći.
Daj, što je ovo?
Ne možeš tek tako složiti najluđu facu.
Zadržat ću je.
Ne.
Super su.
Čak je i tvoja smiješna faca savršena.
Ovo je pravo snimanje.
Čekaj.
To je to.
-Sad će. -Sad će.
Svakako ćeš ispasti dobro.
Jesi li umoran? Izgledaš jako umorno.
-Izgledam umorno? -Da.
Umoran si, zar ne?
Starac je umoran.
Ovaj je starac…
Starac je umoran.
To ti se baš sviđa.
Tako si se smijala.
Ne mogu vjerovati da je kraj.
-A ti? -Ni ja.
Ovo baš opušta.
Totalno.
Kao da sanjam.
Stvarno?
Proletjelo je.
Koji je rezultat? Tko vodi?
-„Rezultat”! -Da.
Rezultat je…
-Jun-seo je u vodstvu. -Da.
-Slažem se.
Si-an djeluje kao da se zabavlja.
Ali srce joj je negdje drugdje.
Tako mi se čini.
Previše je opuštena.
Zašto stalno uzdišeš?
Imaš problema kod kuće?
Da-hee je slaba na Jeong-sua.
-Oduvijek. -Istina.
Zašto misliš da će ga izabrati?
Dok je bila s Jeong-suom,
primijetila sam da katkad djeluje rastreseno.
Mislim da naginje prema Jun-seu,
ali da će na kraju ipak izabrati Jeong-sua.
Što? Stvarno?
Baš si…
Baš si ustrajna.
To nije zato što se tebi sviđa?
-Nije. -Nepokolebljiva je kao Dong-hoo.
Ne mislite da će izabrati osobu koja je pouzdanija i stabilnija?
Ali to je Si-an, tako da nisam sigurna.
Iako joj se on više sviđa…
-Jun-seo. -Da.
-Možda traži stabilnost. -Da.
-I pouzdanost? -Da.
Nikad ne znaš.
Mislim da će Si-an izabrati Jun-sea.
-Stvarno? -Ja mislim da će Jeong-sua.
Da, Jeong-sua.
-Zašto? -Nemaš pojma.
Otkud sad to? Si-an i ja ne dijelimo spavaonicu.
Ni mi ne razgovaramo o tome.
Otkud sad Jeong-su?
Nije otkud.
Bili su u Raju prvi dan.
-Rekla je da se zaljubila. -Da.
Rekla je da joj je Jeong-su masirao dlan.
-Nije to zaboravila. -Ali…
Stvarno? Još uvijek?
Rekla je da je osjetila leptiriće.
Nije li zato otišla s njim još jednom? Da bude sigurna?
Ja želim Jun-sea. Mislite li da će me izabrati?
-Čuje samo ono što želi. -Moj Bože!
-Preslatka je. -Ona vjeruje u to.
Zaboga, Min-seol.
Ja želim Jun-sea. Mislite da će me izabrati?
-Što? -Hoće me izabrati?
Da odem razgovarati s njim?
Da sam na tvom mjestu, sve bih mu rekao.
Ne mogu govoriti u njegovo ime,
ali rekao je: „Da imamo vremena, moglo bi ispasti drukčije.”
Što radiš?
A-rin, idemo.
-Kamo ćete? -Ne možeš!
-Želim razgovarati s tobom. -Grozan si!
-Užasan si. -Sa mnom je.
-Želim razgovarati s Dong-hoom. -Dobro.
-Razgovarajmo ovdje. -Ovdje.
A-rin i ja ćemo izaći.
Smijem li ovdje sjesti?
Smiješ.
-To su naši kreveti. -Da.
Jesi li se naspavao?
Naspavao? Jesam. Samo sam se onesvijestio.
-Bio sam tih jučer, zar ne? -Da.
Bila sam jako oprezna.
-Stvarno? Oprosti. -Da.
Djelovao si ljuto dok smo prali posuđe.
Bojala sam se išta reći.
Djelovao sam ljuto?
Da, bilo je očito da ti je grozno što moraš prati posuđe sa mnom.
Zašto bi mi bilo grozno?
Ne znam, ali bilo ti je.
-Nije. -Stvarno?
Djelovalo je tako
zato što su me mučile osobne stvari.
-Zato. -Kužim.
-Više te ne muče? -Ne.
-Nimalo. -Fino.
Nije me briga za ishod.
Učinit ću ono što smatram ispravnim.
-Kužiš? -I ja ću tako.
-Da. -I ja ću tako postupiti.
-To je ispravna odluka. Zar ne? -Da, jest.
Hoćemo li piti večeras?
Daj!
-Tretiraš me kao mlađu sestru! -Što?
Stvarno si…
-Jesi li poludio? -Što?
Dobro, pit ćemo.
Danas furaš taj imidž?
-Da, nedužni. -Ustaj.
Čekaj da vidim.
Dobro je.
Nisam lijepa?
-Nisam li? -Nemaš nakit?
-Imam. -Izgledaš obično.
Stavi ogrlicu.
„Stavi ogrlicu”!
Imam nakit, ali ne mogu se odlučiti.
Ti izaberi.
-Ali ovo ne. -Da vidim.
Izaberi jedan komad.
Nakit joj bira osoba koja nije zaljubljena u nju.
-Čemu? -Ali ona je zaljubljena.
-Da. -Stvarno?
-Min-seol… -Tužno, zar ne?
-Da. -Ona uživa.
Stvarno?
-Da. -Da.
-Nema ih mnogo, zar ne? -Možda ova.
-Što? Ova? -Da.
Dobro.
-Dobro? -Nije loše.
Stavi mi je.
-Ja? -Nokti su mi predugački.
Koji si ti davež.
Hajde. Nokti su mi predugački.
-Dobro. -Ne mogu.
Da vidim.
Nemoj je prejako stegnuti.
Dobro, neću.
Hvala.
Moram se pogledati.
Da. Potamnjela si.
Da, jako.
-Hej! -Da?
-Nije loše, zar ne? -To je to.
Jun-seo će sigurno izabrati Si-an.
Ali…
Jako je čudan. Stalno…
Stalno me navodi. To me izluđuje.
Stalno očijuka. Stavio mi je ogrlicu.
Iako je zaljubljen u drugu,
stalno očijuka sa mnom.
Uopće je ne navodi.
-Nije ništa učinio. -Grozan si.
Ono, zar zbilja?
Ali kužim zašto tako misli.
Kažeš da je Jun-seo očijukao s njom?
-Nije. -Nije očijukao.
-Uvijek je opušten kraj nje. -Da.
Međutim,
ona to smatra očijukanjem.
Jun-seo se samo došao družiti.
-Bilo mu je dosadno. -Da.
A i ona ga je zamolila.
-Da joj stavi ogrlicu. -Da.
Zamolila ga je, a on je rekao: „Koji si ti davež.”
Imaš pravo.
Pogledaš li ponovno, vidjet ćeš da nije očijukao.
Min-seol uvjeri sebe u ono što želi.
-Kad razgovara s djevojkama… -Da.
Pita ih: „Nije li tako?” Iznuđuje odgovore koje želi čuti.
Ali kad si zaljubljen, vjeruješ u ono što želiš.
-Svemu pridaješ značenje. -Da.
To objašnjava ovo.
-Hoćemo li razgovarati nasamo? -Može.
-Tužna sam što je kraj. -Da.
Još malo pa gotovo.
Nisam mislila da će proletjeti.
Deset dana mi je na početku djelovalo dugo.
-Da. -Brinula sam se.
-Ali proletjelo je. -Slažem se.
Proletjelo je još brže jer smo dvaput bili u Raju.
Da.
Žališ li zbog nečega u ovih deset dana?
Žao mi je što prvi dan nisam pobijedio.
-Stvarno? -Da.
Uvijek pobjeđujem.
-U životu. -Da.
A ovdje sam naučio da to nije uvijek moguće.
Tako da mi prvi dan nije bilo lako.
Što znači pobjeđivati u životu?
Biti uspješan.
-To je mislio? -Vladati.
On živi u svom svijetu.
-Zaokupljen je sobom. -Da.
Tri čokoladna žetona.
Dajem ti sva tri.
-Stvarno? -Da.
-Znaš li kome sam ih ja dala? -Ne.
-Ne zanima te? -Ne.
-Stvarno? -Da.
-Ne zanima te? -Ne.
Ne zanima me kome si ih dala. Ne zanima me tko ih je dao meni.
Mene ne zanimaju takve stvari.
Stvarno?
Ne zanimaju te?
Ne.
-Stvarno? -Da.
-To nema nikakve veze. -Zanimljivo. Shvaćam.
Meni su najvažniji
moji osjećaji i moje misli.
Kužim.
Zanimljivo.
„Zanimljivo”!
To je zbilja zanimljivo.
Žene vole kad su muškarci znatiželjni.
-Tako je. -Da.
Njoj je čudno što on nije.
-Čudno je. -Zašto nije?
Da se sviđam nekome, željela bih
da ga zanima kome se još sviđam.
-Želi da bude znatiželjan. -Da.
-Rekla sam nešto curama. -Što?
„Mislim da baš i ne zanimam Te-hwana.”
-Stvarno? -Da.
Mislim da…
Oduvijek sam indiferentan.
-Prema drugima. -Upravo tako.
Takav sam i prema sebi.
-Kužim. -Tako da…
Imam čvrste stavove.
-Ne obraćam pažnju ni na što drugo. -To ti nije važno.
„Nije mi važno.” To je moj stav.
-I stoga može doći do nesporazuma. -Da.
-Ali to se riješi razgovorom. -Da.
Iskreno, isprva nisam bila sigurna.
Kažeš da nisi sigurna u moje osjećaje…
Ti tako kažeš,
ali ostale djevojke kažu
da izgledamo kao golupčići.
-Mi? -Da sam drag prema tebi.
Stvarno?
Pa sam pomislio: „Zašto Ji-yeon nije sigurna u moje osjećaje?”
Zašto sam bila nesigurna?
Ni ja ne znam.
Možda si takva osoba?
-Možda sam bila oprezna. -Da.
Možda nisam mogla reći jesi li iskren ili ne.
Takva sam.
-Kužim. -Kad kažeš nešto…
Zapitam se: „Je li to istina?
Ili samo želi da se dobro osjećam?”
-Da. -Tako razmišljam.
Da.
Želiš li me još što pitati?
Proveli smo dva dana u Raju.
-Pitao sam što sam želio. -Da.
-Pitam se što drugi rade. -Da. Idemo?
-Hoćemo li? -Da.
Naživcirao sam se dok sam slušao.
Imao sam grč ovdje.
Njihovi razgovori nisu dijalozi.
-Da. -To nije razgovor.
Kad je riječ o Te-hwanu… Kako da to sročim?
Mislim da je previše zaokupljen sobom.
-To je moje mišljenje. -Ja…
-Zaokupljen je sobom. -Ne mijenja se.
Ne mijenja svoje mišljenje kroz razgovor s ostalima.
„Takav sam kakav sam. Vjerujem u to i to.
Nije me briga sviđa li ti se to ili ne, ali to je moje mišljenje.
-„Takav sam kakav sam.” -Da.
-„Jer ja sam takav.” -„Takav sam.”
Ako je takav,
neće joj biti lako.
To je ona loša strana koju imaju umjetnici.
Jednostavno rečeno, snob je što se tiče svoje glazbe.
Iskreno, i ja sam pomalo takav.
-Tako da… -Zašto?
U ranim dvadesetima
bavio sam se hip-hopom.
-Sav sam bio u tome. -Da.
-Ono: „Najbolji sam.” -Da.
-„Ostali nemaju pojma.” -Kužim.
-Ali… -Da, to se vidi.
-U tekstovima. -Da.
Ovo me podsjetilo na to.
Kužim.
Iskreno, malo sam se rastužio.
Imam pitanje.
Jesi li takav bio i prema drugim ljudima?
-Prema svojim djevojkama? -Pa…
Jesam, zato što je to način života.
-Kužim. -Kužim.
-Umisliš se. -Da.
A uvredljivo izražavanje tada je bilo kul.
-Kužim. -Bum.
Ali on stvarno obožava tu kulturu i sanja velike snove,
pa mislim da ga je to malo previše zaokupilo.
-Ali može se promijeniti. -Da.
Poput mene.
Želio bih da je Te-hwan
barem malo obzirniji prema drugima.
Napokon ćemo se okupati u oceanu.
Bit će super!
Gotovi su.
Sredit ćemo ih.
Super je!
-Pliva kao tuljan! -Super je!
Hladno je!
Ajme, je li ono Jun-seo?
Pliva kao riba.
-Drž' ga! -Hajde!
Ne, stanite!
Hoćeš na luftić?
Hladno je!
-Vidimo se u Seoulu! -Zbogom!
Prehladno je!
Najbolji si, Jong-hoone. Samo ti brineš o meni.
-Nije ti hladno? -Hladno mi je!
Što Jun-seo radi?
Tko misli da je, Tarzan?
Kako se popeo onamo?
„Tarzan”!
Zaboga!
Što to radi?
-Tarzane! -Tarzane!
Jun-seo! Pogledajte! Jeste li vidjeli!
Nevjerojatno!
-Skočio je kao profić. -S litice.
-Jun-seo skače. -Stvarno?
Kog vraga radi?
Nemam pojma.
Daj mi.
Prvo mi reci jesmo li na istoj strani.
Na istoj smo strani!
-Zapamti što si rekla. -Nismo!
-Molim? -Na istoj smo strani.
-Predomislila si se? -Oprosti.
Oprezno.
Dobro se snalaziš u vodi.
-Da. -Nije duboko?
Nije.
Si-an, kamo ćeš?
Zbogom!
Što radiš?
Dokle će otići?
Ondje je duboko.
-Što? Zar ne? -Da.
Vrati se!
Hej! Zašto si tako daleko?
-Evo ga. -Daj me nemoj.
Otplivat će zajedno?
Bok!
Stižem!
Zaboga, You-jin.
-Ajme, You-jin. -Daj, You-jin.
Stvarno želiš otplutati?
Spašavam je.
-Hej… -Nemoj mi je uzeti. Ona je moja princeza.
-Ispao si. -Idi onamo.
-Ne! -Evo me.
Ne!
Spašavaš je sa mnom?
Nisam dobro.
Mogu sama.
Zašto su sve dalje?
Izgleda da odlaze.
Stvarno?
Baš je bilo zabavno.
Da.
Ručnici.
Ima li koji ručnik?
-Smrzavam se. -Hladno je.
-Čekaj. -Daj mi ručnik.
Nisam trebao ući.
-Zašto? -Drhtim.
Stvarno? Što ćemo sad?
Ako ti je tako hladno, sigurno si bolestan.
Izgleda.
-Jesi li dobro? -Ne znam.
-Ne znaš? -Popit ću tabletu.
Ali večeras pijemo, zar ne?
Ne smiješ miješati alkohol s tabletama.
Da.
Nešto se dogodilo?
Nešto ga je uznemirilo?
Si-an je spomenula Jun-sea dok je bila s njim.
Pitala je gdje je Jun-seo.
-Možda ga je to naljutilo? -Da.
Znači, tako.
Pitala je gdje je Jun-seo dok je bila s Jeong-suom?
-Da. -Tako je.
To je uzrok.
-To je uzrok. -Znači, tako.
Jeong-su je malo…
-Obojica se trude. -Da.
Ali kad je Jeong-su vidio Jun-sea i Si-an,
postao je…
-Uzrujan. -Nesretan.
-Umoran je. -Jeong-su je rekao da je konzervativan.
Da.
Ali Jun-seo nije uznemiren kad je Si-an s Jeong-suom.
Jeong-su jest.
-Da. -Da.
Jako sam gladna.
I ja sam.
-Ajme! Čovječe! -Što je?
Peći ćemo meso?
-Što? Meso? -Nevjerojatno!
-Što je ovo? -Ludnica.
-A-rin, sjedni ovdje, a ti ondje. -Dobro.
-Znaš roštiljati? -Da.
-Ukusno je. -Preukusno je.
Hoćemo li nazdraviti?
Može.
Koje pivo želiš?
-Može ovo? -Da.
Za ovih devet dana.
-Živjeli! -Živjeli!
Ne mogu vjerovati da nam je zadnja noć.
-Da je zadnja noć? -Da.
Ovo je zadnja noć.
Hoćemo li početi?
-Prezabavno. -Jedva čekam.
Idemo redom.
Najviše me zanima Dong-ho.
Dong-ho…
Šokirat ćeš se.
Baš me zanima.
-Mlad je. -Direktor je?
Zar ne?
Imam 30 godina.
Kad si rođen?
1993. godine.
Kužim.
Računovođa sam.
Računovođa je!
G. Računovođa.
Računovođa? Prekul.
Računovođa je.
-Znao sam. -Zgodan računovođa?
Znao sam da je takvo što.
Da.
I ti se baviš nečim sličnim.
Nisam starija od tebe.
Nemoj me ljutiti. Jako sam osjetljiva.
Svi misle da sam starija od njih
i obraćaju mi se s poštovanjem.
Izgledam li toliko starije od svih njih?
Maloprije je gđa You-jin… Oprosti, nije namjerno.
Tražiš kavgu?
-Stalno to radim danas. -Želiš rat?
Znači, nisi starija?
Gđa You-jin…
Nisam starija od tebe.
-Opuštena sam kraj tebe. -Da.
Ali za svaki slučaj.
Zbog nekog razloga…
Starija si, zar ne?
Zar ne?
-Vidi je! -„Zašto misle da sam starija?”
Mlađi su od nje.
-Preslatko. -Sirotica.
Najstarija si?
Da vas pitam.
Koliko biste mi dali?
-Što? -Reci nam, You-jin.
Da, reci nam.
Imam 28 godina.
-Znači, tako. -Kužim.
Plešem u jednoj plesnoj skupini.
-I osmišljavam koreografiju. -Stvarno?
-Baš joj pristaje. -Totalno.
Instruktorica sam plesa i umjetnica.
-„Umjetnica”. -Čovječe.
-Nisam to mislio. -Stvarno?
Ali kad bih gestikulirala ili nešto glumila,
pomislila bih: „Izgleda li mi ruka pregraciozno?”
-Takve stvari. -Uopće ne.
„Jesam li se otkrila?”
-To mi je znalo pasti na pamet. -Uopće ne.
Rekla si „aaa” kad si opisivala bungee jumping.
-„Aaa!” -Istina.
-„Aaa!” -Time se odala.
-Min-seol? -Min-seol?
Rođena sam 2004.,
imam 23 godine.
Vidiš? Rekao sam.
Tako i izgledaš.
Ajme, nevjerojatno.
Ja imam 25 godina.
-Nevjerojatno. -Rođena sam 1999.
-Ajme, 1999. godine. -Što?
Vidiš. Rekla sam ti da si starija od mene.
-Starija? -Da.
Kužim.
Rođena sam 2000. godine.
Molim? Znala sam da imamo isto godina!
Ja imam 25 godina. Rođena sam 1998.
-Iste smo dobi. -Da.
Ajme, baš sam se iznenadila.
Kvragu, najstarija sam!
Najstarija je.
-A baš se ponadala. -Da.
-Rekli smo ti. -Najstarija si.
Odaješ takav dojam.
Pomislila sam: „Razumljivo, djelujem zrelo.”
Budući da sam tako pametna i elegantna, pomislili su da sam starija.
Ali sad kad znam da sam najstarija,
malo sam nesretna.
Zašto moramo starjeti?
Sirotica. U redu je.
Moramo li sada početi govoriti „vi”?
Kako?
Gospođe? Imala sam pravo.
-Starije su od nas. -Imam pitanje.
Hye-jin.
Jesi li doživjela da ti srce na tren prestane kucati?
Ne mislim na leptiriće.
Nego na nešto ozbiljnije.
Kad je Jong-hoon…
Kad se vratio iz Raja
i rekao mi iskreno što osjeća prema meni.
Tada mi je srce na tren stalo.
OVOG POPODNEVA
Ni u jednom trenutku nisam se predomislio.
Mislio sam da ćeš biti zabrinuta,
a nisam htio da budeš.
Bila sam ganuta. Da.
Svi su nešto topli i osjećajni.
Topli i osjećajni.
A ti, Jeong-su?
Je li tebi srce na sekundu stalo?
Je li ti se to ovdje dogodilo?
Da.
Reci nam kad.
-Što? -Reci nam kad.
-Kad? -Da.
Prvog dana…
kad si stajala.
Što?
Kad sam prvi dan pobijedio u igri.
Stajala si ondje kad sam birao.
Prvi dan…
PRVI DAN
Si-an, jesi li odlučila?
Da, mislim da jesam.
Jun-seo, jesi li donio konačnu odluku?
Ne mogu slušati.
Ajme.
Donio sam je jučer.
Kužim.
Spreman sam.
Jun-seo.
Ipak…
Rasplakat ću se.
-Što želiš pitati? -Rasplakat ću se.
Zaplakat ću.
Nemoj me tješiti.
Ipak,
zabavio si se sa mnom u Raju, zar ne?
Izravno ga je pitala!
Nemoj. Molim te.
U redu.
-Bilo je zabavno, zar ne? -Ne plači.
Naravno, sjajno sam se zabavio.
S tobom je lako razgovarati.
Ni u jednom trenutku nam nije bilo dosadno.
-I nama je to rekao. -Da.
Stalno smo razgovarali.
Možeš ti to.
-Ajme. -Nemoj plakati.
U redu je.
Moj Bože.
U redu je.
Mislim da sam mu željela reći
da me ne zaboravi.
Bilo je prezabavno.
Ovo je bilo životno iskustvo.
Bilo je super.
I…
Želim reći Jun-seu…
Zaplačem čim ga spomenem!
Hvala ti.
Pitanje koje me najviše mučilo bilo je: „Mogu li se zaljubiti u deset dana?”
Ali osjetila sam i brojne druge osjećaje.
Bilo je lijepo.
Što reći?
-„Bilo je lijepo.” -Bilo je lijepo.
Ne želim ići kući.
Ni ja ne želim.
Otkako sam otišao iz vojske,
stalno sam se osjećao kao autsajder.
Imao sam osjećaj
da se nigdje ne uklapam.
Bilo na poslu ili negdje drugdje.
Ali ovdje sam imao osjećaj da sam našao obitelj i bio sam sretan.
Kužim.
Nikad ovo neću zaboraviti.
Boravak ovdje
bio je fizički i mentalno zahtjevan.
Ali mislim da je ovo bio
nezaboravan bijeg od stvarnosti.
Hvala vam svima.
Ovo je najdragocjeniji dar koji sam dobio u životu.
Uspomenu na ovo čuvat ću dok sam živ.
Prelijepo je.
POSLJEDNJI DAN
Najtopliji pakao na svijetu. Pakao za samce, raj za parove.
Ovo je posljednji dan.
YUK JUN-SEO
Sada ćete donijeti konačnu odluku.
JANG THEO
AN JONG-HOON
KIM JEONG-SU
Djevojke se već nalaze na svojim mjestima
i čekaju muškarce.
PARK HAE-LIN
KIM A-RIN
KIM HYE-JIN
KIM MIN-SEOL
LEE SI-AN
Gospodo,
krenite prema mjestu gdje se nalazi osoba koju ste izabrali.
Ako muškarac stane kraj žene koja ga je izabrala,
postat će par.
Ako muškarac stane kraj žene koja ga nije izabrala,
ostat će u Paklu.
Danas će donijeti konačne odluke.
-Pokušajmo pogoditi. -Može.
-U redu. -Dobro.
Ne znam koga će You-jin izabrati.
Nemam pojma.
Mislim da će Theo nastaviti slijediti svoje srce.
-Da. -Znači, Theo,
Jun-seo i Jeong-su će izabrati Si-an?
Da.
Si-an je problem.
Ove je sezone Si-an…
-Da. -Sve ovisi o njoj.
Neće izabrati Thea.
Mislim da će izabrati Jeong-sua.
I dalje to vjeruješ?
Osobna želja.
Nije to.
-Mislim da će na kraju… -Ne predomišlja se.
Izabrat će Jeong-sua iako je privlači Jun-seo.
On je pouzdana i stabilna osoba.
Ja mislim da će izabrati Jun-sea.
-Kužim. -Yuka?
Yuka.
I ja mislim da će izabrati Yuka.
-Yuka? -I ja.
-Stvarno? -Yuka.
Želim ti se pridružiti.
-Ne moraš. -I neću.
I neću. Biram Yuk Jun-sea.
Ali prošli smo put svi pogriješili.
No kad je riječ o konačnoj odluci,
natjecatelji biraju pouzdane osobe.
Si-an je prilično ozbiljno ovo shvatila.
-Da. -I zbog toga…
Zbog toga mislim da će igrati na sigurno
i izabrati nekoga s kim može biti u vezi na duge staze.
Jang Theo, molim te, siđi.
Ja?
-Theo je bio prekul. -Da.
-Totalno. -Da.
Mislim da mu je laknulo.
Sretno.
Izgledaš glamurozno, You-jin.
Sretno.
Ponovno sam osjetio emocije iz mladosti
i smogao sam hrabrosti reći sve što osjećam.
Ti su osjećaji još u meni
i smatram da trebam slušati svoje srce.
Zašto si tako daleko?
Oprezno.
Što je?
Što?
Kim Te-hwane, molim te, siđi.
Znao sam od trenutka kad sam je ugledao.
Kako smo se družili, tako sam se sve više otvarao.
A ona je bila sve slađa
i sve mi se više sviđala.
-Bok. -Bok.
Lijepa haljina.
An Jong-hoone, molim te, siđi.
Imamo mnogo zajedničkih uspomena iz Pakla
i mislim da su osjećaji koje gajimo jedno prema drugome iskreni.
Jong-hoon će vjerojatno izabrati Hye-jin, zar ne?
-Mislim da hoće. -Da, Hye-jin.
Što?
Čekaj. Prošao je pokraj nje?
-Vraća se. -Ajme, uplašio me.
Turistički vodič mora se šaliti.
-Kužim. -Da.
Moraš biti duhovit.
Što je to bilo?
Uplašio si me.
Vruće je, zar ne?
-Jako je vruće. -Da.
Kook Dong-ho, molim te, siđi.
S njom sam proveo najviše vremena u Paklu i u Raju.
Privuklo me to što smo kompatibilni na mnogim razinama.
Nadam se da će se naš dobar odnos nastaviti.
Zbogom.
Dong-ho ne oklijeva.
Žuri se.
Da.
Nije li vruće?
-Što? -Je li ti vruće?
Da.
Sad mi praviš sjenu.
Lijepo.
Yuk Jun-seo, molim te, siđi.
Ona je prva osoba
zbog koje sam ovo iskustvo shvatio ozbiljno.
„Prva osoba”?
-Što? -Izabrat će Min-seol?
U meni budi zaštitnički nagon.
Stvarno?
-Stvarno? -Nemoguće.
Nije li vruće?
-Što? -Nije li vruće?
Vruće je.
-Došao joj je jako blizu. -Totalno.
-I onda ju je prošao. -Zaboga.
-Kvragu, Yuk! -Da.
-Daj. -Min-seol se unervozila.
Zar ne?
Kim Jeong-su, molim te, siđi.
Sretno.
-Što? -Sretno.
Hvala.
Sretno.
Nosiš omiljenu haljinu.
Stalno zastajkuje.
Si-an je bila moj izbor od početka pa sve do desetog dana.
Nekoć nisam vjerovao u ljubav na prvi pogled,
ali u nju sam se zaljubio na prvi pogled.
Da.
Fora košulja.
Imaš šiške.
Da.
Svi su predivni.
Svatko na svoj način.
-Da. -Da.
Ovo je zbilja kraj.
Da.
Imam osjećaj…
Presretan sam što sam te upoznao u Paklu.
Uživao sam u vremenu provedenom s tobom.
Pođimo na kavu.
-Ne izgleda sretno. -Ne želi.
Djeluje uznemireno.
Učinio si moj boravak u Paklu mnogo ljepšim
i bio si mi oslonac.
Otvoreno si mi pokazivao što osjećaš.
Govorio si mi da sam lijepa i slatka.
Bila sam jako sretna i hvala ti na tome.
Osoba s kojom želim otići iz Pakla je…
Ajme, ne znam. Jednostavno je…
Malo je…
Mislim da će biti jako teško.
Ono…
Hoće li ga izabrati?
Ne izgleda sretno.
Kim Te-hwan.
-Izabrala ga je. -Da.
Nakon mnogo razgovora s Te-hwanom
zaključila sam da nismo savršen par.
Neke stvari su me mučile.
Ali vjerujem u ono što je rekao.
Posvetio se isključivo meni.
Bio je iskren i stalno je bio kraj mene.
Mislim da me zato privukao.
Zašto si složila onakvu facu prije nego što si počela govoriti?
-Smijuljila si se. -Stvarno?
Ono: „Ne sviđa mi se, ali…”
-Stvarno? -Da.
-Pogodio je. -Pročitao ju je.
-Ipak kuži. -Sve je skužio.
Totalno.
-Ipak kuži. -Da.
„Izabrat ću te. Hvala ti.”
-Tako? -„Ne sviđa mi se.
Ali ne mogu ga ostaviti.
Izabrat ću ga.” Tako je bilo.
Mislio si da ću te izabrati?
-Ne. -Što? Stvarno?
Ne, znao sam da hoćeš.
Što?
Zašto si bio tako siguran?
Uvijek sam siguran u sebe.
Ajme, to zvuči jako arogantno.
-Arogantno? -Da.
Želim izabrati nekog drugog.
Prekasno je.
A-rin,
viđat ćemo se kad odemo odavde.
Može.
Zabavit ćemo se nakon što odemo odavde.
Osoba s kojom želim otići iz Pakla je…
Kook Dong-ho.
Nema iznenađenja.
-Dong-ho je bio popularan. -Da.
Osvojila ga je.
-Da. -Da.
Evo što ja mislim.
To je možda sudbina.
Vidjet ćemo.
Bip, bop.
Vjeruje u sudbinu.
-Da. -Oboje vjeruju.
-Rade blizu. -Da.
-I žive blizu. -Da.
Savršeno za vezu.
-Nadam se da će potrajati. -Da se bar vjenčaju.
Da.
Idemo.
U redu.
-Vruće je. -Da.
Zbogom.
Ja ostajem ovdje.
Za mene si postojao samo ti.
Jako si mi se svidio.
Sad je već neugodno. Hoćemo li pustiti ruke?
Zalijepile su se.
-Da? -Da.
Predugo smo bili u Paklu.
Otiđimo zajedno.
Hvala što si se pojavio na sredini.
Osoba s kojom želim otići iz Pakla je…
An Jong-hoon.
Idemo.
-Pazi kuda hodaš. -Dobro.
Zbogom.
Zbogom, Pakao.
Si-an.
Želio sam ti pokazati što uistinu osjećam,
a to sam želio i od tebe.
I jedno i drugo se dogodilo.
Ne žalim ni za čim. Zahvalan sam.
Usrećio me svaki trenutak proveden s tobom.
Ostao sam bez glasa.
Želim ti svu sreću.
Si-an.
Otkako sam došao ovamo,
od početka do kraja ovog putovanja,
ništa nije bilo onako kako sam očekivao.
Tijekom tog putovanja otkrio sam novu stranu sebe,
a to sam uspio zahvaljujući tebi.
Ponovno sam se prisjetio čistih i divnih uspomena
i to me jako usrećuje.
Tužan sam jer je kraj.
Ali drago mi je što sam stvorio predivne uspomene. Hvala.
Od trenutka
kada si mi se prvi put nasmiješila
pa sve do sada,
sviđaš mi se.
Kako god odlučiš,
bit će dobro.
Ovo nije bio strastven govor.
Theo…
S tobom sam se najviše smijala.
Osjetila sam da si jako iskren.
I moji su osjećaji bili iskreni.
Budimo sretni.
Sretan sam.
Jun-seo, kad sam s tobom,
u meni je bujica osjećaja.
Tuga,
sreća i uzbuđenje.
Hvala što si me prvi put odveo u Raj.
Sretna sam što sam i posljednji dan u Raju provela s tobom.
Dobro ti stoje šiške.
Osoba s kojom želim otići iz Pakla je…
Yuk Jun-seo.
Prošli su me trnci.
-Na kraju… -Znači, tako.
Izabrala je osobu od koje joj srce brže zakuca.
Yuk Jun-seo.
-Idemo. -Idemo.
Nije ti bilo lako.
Hvala.
-Zbogom. -Zbogom. Svaka čast.
Prizor njih dvoje kako odlaze…
Nevjerojatno.
Min-seol…
Jun-seo, jesi li pripremio točku?
-Točku? -Da.
-Točku… -Moraš me uzeti i potrčati.
Stvarno?
Hej!
Jesi li poludio?
Tako on zamišlja da nosi mladenku?
Stani!
Što radiš?
Moja cipela!
Kamo je nestala?
Čekaj…
To je odnos kakav je priželjkivala.
Gotovo je.
Kladim se da ti je proletjelo.
-Meni? -Da.
-Zbilja je… -Najbrže mi je prošlo vrijeme s tobom.
Stvarno?
Iskreno, na početku nismo zanimali jedno drugo.
Da.
A onda se drugi dan iznenada sve promijenilo.
Da.
Dvije smo noći zaredom bili u Raju.
Kako se ovo dogodilo?
Zanimljivo.
Kako se ovo dogodilo?
Iskreno,
kad sam s Jun-seom, kao da sam usred uragana.
Kad sam s njim,
umjesto da sam opuštena, uzbuđena sam i nelagodno mi je.
Zabrinuta sam, ljubomorna i sve ostalo slično tome.
I zato sam sigurna da je on onaj pravi.
Osoba s kojom želim ići na spoj je…
Yuk Jun-seo.
Ne znaš kako se ophoditi prema ženama.
-Stvarno? Postoji poseban način? -Da.
Rekao sam da želim razgovarati s tobom.
-Stvarno? Zašto? -Da.
Govorim da želim razgovarati s tobom.
Moji su osjećaji dublji i jako sam zbunjena.
Ti i ja ćemo opet doći ovamo.
Sutra ću pobijediti.
Spavaj, Jun-seo.
Pospana sam.
Što?
Pospana sam.
Onda spavajmo.
-Koliko je sati? -Spavajmo.
Što se mene tiče…
-Moj zadnji spoj u Raju… -Da?
Bio mi je potreban.
-Da. -Da.
Romantična privlačnost…
Da?
-S tobom je osjećam više. -Da.
Želim otići odavde s Jun-seom i nastaviti vezu s njim.
Hoće li uspjeti?
Da.
Moj je konačan izbor
Yuk Jun-seo.
Od početka pa do kraja ovog iskustva
uz njega sam se najviše smijala.
Također,
sve do samoga kraja,
držao me u neizvjesnosti.
Moj je konačan izbor Kook Dong-ho.
Iskreno mi reci. Na trenutak si se pokolebao, zar ne?
Priznaj.
Nisam imala priliku otići u Raj s Dong-hoom,
pa sam odustala od njega.
Moj je konačan izbor Kim Jeong-su.
S njim sam vodila duboke razgovore.
Poštovali smo se i smatrali jedno drugo sjajnim osobama.
To smo si i govorili.
Bravo.
U ovoj sezoni imali smo vrtlog emocija.
Dobili smo četiri para.
-Čestitamo im. -Da.
Čestitke.
Usporedimo li sve dosadašnje sezone,
ova je uistinu bila emocionalno najintenzivnija.
-Da. -I nama.
-Baš smo se uživjeli. -Da.
Suosjećali smo i poistovjećivali se.
Ove su sezone natjecatelji zaista slušali svoje srce.
A i mi smo bili strastveni.
-Možda malo previše. -Puno previše.
-Uživjeli smo se. -Bilo je napeto.
-Ali bili smo iskreni. -Totalno.
-Svi smo bili iskreni. -Osjećali smo sve što i oni.
Nadamo se da razumijete.
Sad mi je jasno.
Jako nam je žao.
-Bili smo jako iskreni. -Da.
-Svi. -Da.
Prijevod titlova: Ivan Fremec