Downloaded from YTS.MX
NETFLIX PRESENTERAR
Official YIFY movies site: YTS.MX
Du vet det där man drömt om hela livet?
Imorgon förverkligas min dröm.
Jag ska bära en labbrock och känna mig som en riktig läkare för första gången.
Hej. Jag heter Lulli, men du kan kalla mig
den lyckligaste läkarstudenten i världen.
En gång drömde jag om att bli läkare.
Ingen trodde på mig. De sa att det var galenskap.
Kanske jag är läkare, men galen precis som alla andra.
Jag vet inte om jag ska beställa riktig mat eller en burgare.
Jag behöver prata med dig.
-Prata på, älskling. -Jag tror att jag ska hoppa av skolan.
Nej! Inte det här igen!
Verkligen? Nej, glöm det. Kom.
Tanken var att vi skulle festa,
men det var början på mitt livs konstigaste upplevelse.
Inte ens vetenskapen kan förklara det. Det är därför jag ber dig lyssna noga,
vilket är väldigt ironiskt, och du får snart reda på varför.
Bacon, aldrig!
Kanske ost.
Kan vi prata nu?
Jag vet inte, Diego.
Sluta.
Du fattar inte. Jag hoppar av.
Du har sagt det ända sen du kom tillbaka från Kanada.
-Vill du bo där med din mamma? -Nej. Jag har redan sagt det.
Till och med mamma säger att det är bäst att jag tar examen här
på grund av pappas klinik och hans patienter.
Ja, jag håller med.
Tror du att de har färskost?
Jag går på toa.
-Vad är det? -Mitt ben gör ont.
-Det började när jag kom tillbaka. -Okej.
Nu är det i låret.
Oj! Jag fick en idé! Tänk om jag beställer kycklinglår?
-Smaklig måltid. -Tack.
Blev det ingen burgare?
Du då? Öppnade du ditt hjärta för Paola?
Lulli…
Paola är vår professor. Men hon lyssnar åtminstone på mig.
Kul för dig, Diego!
Det är fantastiskt.
Vet du varför?
För att jag är trött på allt drama.
Förlåt, men jag är trött på det här.
-Om du vill hoppa av, gör det! -Seriöst?
Om det är ett så stort problem, kanske du inte borde bli läkare!
Förlåt, jag borde inte ha sagt det.
Men du gjorde det.
Du…
Jag beundrar dig. Alla är inte lika viljestarka som du.
Jag går igenom mitt livs största kris, men för dig är det bara drama.
Jag vill tala ut, men du kan bara tänka på vad du vill käka.
-Du gör narr av mig! -Lugna dig!
Vi kanske borde…
-Lägg ner den där! -Allt bra här?
Jag hörde er skrika på håll.
-Är allt okej? -Visst.
Vad är det, Diego?
-Är det räkor i det här? -Ja, hur så?
Åh nej! En allergisk reaktion.
Ring en ambulans!
Herregud!
-Hjälp mig, nån! -Ur vägen!
Fan, Diego. Varför har du aldrig sagt att du är allergisk mot räkor?
Jag har sagt det tusen gånger.
-Var det inte jordnötter? -Nej, inte jordnötter.
Förlåt.
Du kommer att klara dig.
Jag vet hur vi kan fira vår första årsdag.
Lulli.
Lyssna för en gångs skull.
Ja?
Det är slut.
Vad?
Det är slut mellan oss.
Det är över.
Lulli!
Vad?
-Gumman… -Vad är det, mamma?
Vet du vad klockan är?
Herregud!
Fan också!
Helt otroligt!
Vem i helvete gör slut med nån i en ambulans?
-Jag har aldrig hört nåt liknande. -Jag kan inte prata nu.
Vi måste prata.
-Du är en enda röra. -Vad menar du?
Du sov inte alls. Och det är en så viktig dag för dig.
Jag är så stolt. Din pappa hade varit stolt med.
Minns du när du sa att du ville bli läkare?
Hjälp mig här.
-Akta lunchlådan. -Akta labbrocken.
Hur kan du glömma att Diego är allergisk mot räkor?
Han pratar för mycket. Jag hänger inte med.
Lulli.
-Vilken hemsk sak att säga. -Hej då, mamma!
Helvetes jävla…
God morgon!
Jag är sen, Julio.
Min bil gick sönder igen. Jag sov inget och kunde inte bogsera den.
-Vilken natt. -Du har ingen aning!
Vi kan väl göra nåt senare?
-God morgon, Miriam. -God morgon, Julio.
Hallå!
Vänta!
Gud!
Åh nej! Jag måste ställa mig upp.
Snälla, stig upp så jag slipper.
Stig upp, nån, snälla!
Du kan sitta här.
Icke Picke Pö bodde på en ö Ön börja brinna, alla börja springa
Vet ni vad ni vill bli när ni blir stora?
Jag gör det.
-Berätta, Lulli. -Jag ska bli läkare.
Kirurg.
Varför vill du välja ett så svårt yrke?
Jag vill hjälpa folk och göra mina föräldrar stolta.
Du har inte ens en pappa!
Och din mamma bakar kakor för fattiga!
Håll käften!
Pappa, jag vet att du lyssnar.
Du sa alltid att det är viktigt att vara i tid.
Och jag kommer fortfarande i tid.
Som om du vore här.
De som har det lätt struntar i tiden. Men de som jobbar hårt kan inte slösa den.
Jag saknar dig så.
God morgon! Ska vi börja första dagen?
-Läget? -Chilla. Jag har precis vaknat.
Kom igen, upp med hakan!
Jag antar att Diego inte är här. Han hoppade väl av?
Ett ögonblick.
-Jag fattar. -Ja.
Det händer varje dag.
-Tydligen inte. -Jag har gått igenom det.
Kom.
Vänta.
Hej.
-Hej. -Hej.
Vänta! Du går för fort.
Ni kan använda skåpen för era saker.
-Mår du bättre, Diego? -Ja, tack.
-Det var läskigt. -Ja.
Skynda dig, Ricardo.
Hur är det?
Bra.
Trodde inte du skulle komma.
Jag valde att inte hoppa av.
På grund av Paola?
Nej, på grund av mig.
Ska vi börja?
Som ni kan se rör den här sidan sig.
Ni vill väl jobba här?
Ni vill bli kirurger.
Ett råd.
När det gäller kirurgi, patientvård och diagnos
är läkare inget att ha om de inte lyssnar på sina patienter.
Hörde ni mig?
Studenterna är inte bra
om de inte lyssnar på sin favoritprofessor.
Ska vi gå?
Är alla här? Det blir tufft här också.
Men ni har fortfarande mycket att lära er innan ni gör nåt utan tillsyn.
Är det uppfattat?
-Ja. -Solklart.
Jag tar patienten från säng tre på röntgen.
Det här är avdelning ett.
Här är de nyinkomna patienterna.
-God morgon. -God morgon.
José, hur mår du idag?
-Bra. -Åt du nåt?
Ja, två gånger. Jag kände inget.
Vad bra.
Jag hade bara huvudvärk, men…
Ingen feber längre.
Jag har ont. Riktigt ont.
Ursäkta mig. Ett ögonblick.
Lulli.
-Han har njursmärtor. -Vad sa jag just?
Lyssnar du inte?
En läkare tar hand om honom.
Men jag är här.
Är du läkare?
Då så.
-Men, Paola… -Få se.
Om du vore läkare, vad skulle du göra?
Ge honom smärtstillande.
Har du ens kollat om han är allergisk?
Nej.
Det här är allvarligt.
Jag vet. Det ska inte hända igen.
Ni måste förstå att innan ni agerar måste ni kolla patientens journal
och lyssna på patienten.
Oscar Ferreira de Souza, 60 år, kom hit med sluddrigt tal
och försämrad balans och finmotorik.
För mycket alkohol?
Precis, Elena. Han har alkoholism i anamnesen.
Grattis, Elena.
Otroligt.
Du borde inte tro det, Vanessa.
Vad behöver vi veta?
Han sa att han slutade dricka för ett år sen.
Så vad är diagnosen?
Vad rekommenderar ni?
Kan det vara encefalit?
Ja, men det är det inte.
Ut med det, Paola!
-Stroke! -Stroke!
-Det påverkade lillhjärnan. -Lillhjärnan.
Bra gjort. Ni har båda rätt.
Gör en MRI för att bekräfta diagnosen.
Jag önskar att min son vore här.
-Ska jag ringa honom? -Jag kan ringa om du vill.
Glöm det.
Han svarar inte ändå.
Lugn, Oscar.
Lugn, jag är här.
Vi är här, okej?
Wow.
Dina ögon…
De påminner mig om min pappas.
De har samma färg, samma form.
Lulli.
Rör dig inte, Oscar.
Tryck på knappen om du känner nåt, så stoppar vi det.
Tänker du fortsätta ignorera mig?
-Jag fokuserar på jobbet. -Du beter dig som en barnunge.
Du då? Du är kåt på professorn.
Seriöst? Är du svartsjuk på Paola? Vad löjligt.
Förlåt, men jag är inte vidare bra på att lyssna på folk.
Jag fattar inte. Vad är det som pågår?
Jag borde vara arg på dig.
Inte över din svartsjuka, utan för att du kunde ha dödat mig.
Men du dog ju inte.
Jag vill bara fokusera på jobbet. Det är vad läkare gör.
Fast kanske inte läkaryrket är nåt för dig?
Seriöst?
Vad händer?
-Monitorn fungerar inte. -Precis.
Jag ringer nån från IT-avdelningen.
Tryck inte på nåt, okej?
-Okej. -Jag kommer strax.
-Ska vi inte ta ut honom? -Lugn, IT-killen kommer.
-Tänk om han inte mår bra? Om nåt händer? -Då trycker han på knappen.
Hur vet du ens att den fungerar?
-Diego, lamporna flimrar! -Det finns en generator.
Monitorerna är trasiga. Hur vet du att inte knappen också är det?
Slappna av. Läkaren kommer snart.
Titta! Han rör sig. Han rörde på fötterna. Jag går in.
Lulli, nej!
Lulli!
-Är du okej, Oscar? -Rör den inte!
Lulli…
Hej.
Hon vaknar.
Hon klarar sig.
Om inte Paola dödar henne.
-Vad sa du? -Va?
Sa du inte nåt?
Nej, men du har precis vaknat. Det var nog bara en dröm.
Förstås.
Du, Vanessa. Mår Oscar bra?
Blev han skadad?
Inte under MRI:n. Men har haft en stroke.
-Fick jag en stroke? -Nej, han!
-Du mår bra. -Vad skönt.
Så bra som du kan må. Du blev inlagd för observation.
Och Diego? Var är han?
Precis där.
Lulli.
-Ja? -Jag är inte typen som skvallrar.
-Jo, det är du. -Nej… Okej, jo, det är jag.
Paola tar hand om Diego.
Jag visste det.
-Jag pratar inte med honom nu. -Hur så?
Vadå "hur så"?
Han kommer att säga att det var mitt fel.
Var det det?
Såklart! Du känner mig.
Du vet att jag aldrig lyssnar på Diego.
Åh, Lulli…
Vad?
Vänta lite.
Säg mig en sak.
Tror du att Paola tänker relegera mig?
Herregud, jag var så oansvarig!
Det är en möjlighet för henne att bli av med mig och börja dejta Diego!
Lulli, slappna av, du pratar nonsens.
Du är upprörd. Vila lite.
-Det kommer inte att hända. -Okej.
-Paola kan hitta nån mycket bättre. -Va?
Va?
-Va? -Va?
Va?
-Va? -Va?
Vad sa du?
Inget.
Du borde prata med Paola och förklara vad som pågår.
Och med Diego.
Ert förhållande är en enda röra.
Det räcker, hörni. Gör det nån gång!
Gör vadå?
Vanessa, tror du att Diego dejtar Paola?
Självklart inte.
Alla gånger.
-Lovar du? -Jag lovar.
Självklart.
Jag hatar att ljuga för henne. Stackarn.
Vill du kyssa mig?
-Vanessa… -Vad är det som pågår?
Jag känner mig konstig.
Jag ser det. Vill du att jag…
Jag hämtar Paola.
Du är ingen läkare än, Diego.
Lulli har vaknat.
Bra. Jag måste reda ut några saker.
Diego, du är konvalescent.
Vila lite, okej?
Jag får inte glömma 10 ml med…
Kom.
Virgínia, jag behöver mer skyddsutrustning.
-Va? -Va?
Hon var precis här.
Dr Cláudio, du behövs…
Tack. Vi ses nästa vecka.
Hej då.
-Lulli, är du okej? -Ja.
-Stig på. -God morgon.
God dag, Oscar.
Hej, lilla damen. Hur mår du?
Jag var orolig för dig.
Jag har inte hört nån säga så på länge.
Slappna av.
Alla här gör sitt bästa för att få dig att må bättre.
Jag vet. Tack, doktorn.
Läkekonsten kan inte bota allt.
God dag.
Jag måste gå.
-Hej då. -Hej då.
-Lulli! Jösses! -Jösses!
-Är du okej? -Visst. Jag mår toppen.
Du ser konstig ut.
Jag måste hitta Ricardo.
Han är i labb 403.
Vem?
Ricardo! Vad…
Hej då, Elena.
Men alla letar efter dig.
Jag lägger till koriander idag.
Än sen att han inte gillar det. Han märker det inte ens.
Pratade du med mig?
Nej.
Fan! Om jag kunde, skulle jag be chefen att dra åt helvete…
Skitstövel!
Vad nu? Är hon galen?
Förlåt!
Hon är söt, men hon borde raka sig.
Jösses…
Ingen ställer sig upp.
Mina fötter värker så.
Kan nån ställa sig upp så att damen kan sätta sig?
Hon skrämde mig.
Kom igen!
Kör!
Ta den!
Bra! Så gör man!
Där!
Kom igen! Ja!
Min tur.
Bra!
Klart!
-Här! -Kom igen!
-Kom hit. -Kom igen!
Ta den!
Ja. En till.
Kom igen!
Så ja!
Kom igen, Max!
-Aj. -Fan också!
-Hur stark är du, Max? -Fokusera!
Din tur, Julio!
-Kom igen. -Kör.
Bra, Julio! Det var toppen!
Fokusera! Kom igen!
Suveränt!
Bra!
Snyggt!
Skicka iväg den!
Ja!
Ta den här!
Så ja!
Ta den!
-Grattis! -Bra!
Vi är klara. Bra träning!
Du var grym.
-Tack. -Det börjar gå hett till.
Julio!
-Vad är det? -Du var grym.
-Hej då, Julio! -Flickan gav dig ett incitament.
-Hej då, Julio. -Du ska börja spela från start.
Jag? Max, då?
Är du galen? Du äger!
Men det är snart slutspel.
Exakt. Är det ett problem?
Det är min vad.
Den gör fortfarande ont.
-Det kan vara en vrickning. -Kyl ner den, så får vi se.
Max, du spelar från start. Benício, du sitter på bänken.
-Du är ute tills du blir undersökt, Julio. -Toppen, tack.
Vilken trevlig överraskning!
Läget? Borde du inte vara på sjukhuset?
Jo.
Det borde jag.
Är du skadad?
Min vad gör ont. Inget allvarligt.
Du verkade må bra.
Får jag titta?
Visst, doktorn.
Ta dig en titt.
-Här? -Ja, precis där.
Aj!
Märkte hon det?
Jag trodde du ville spela från start.
Visst vill jag det.
Men jag kan inte på grund av vaden.
Från start, under slutspelet?
I en fullsatt sal där alla tittar på mig och dömer mig?
Aldrig. Inte en chans.
Aj! Vad är det med dig? Jag trodde att du var läkare!
Inte än.
Och du är inte skadad.
Inte? Besserwisser.
Och du vet hur jag mår?
Det gör jag.
Jag vet exakt hur det känns.
Hur då?
Det är grejen. Jag har ingen aning.
Ingen kan läsa folks tankar.
Så du är faktiskt skadad.
Självklart!
Är det röster i mitt huvud?
Helt klart. Det är nog från chocken. De är snart borta.
Åh nej. Titta.
Hej, det är Lulli. Jag kan inte svara nu.
Prata med honom, Lulli.
-Jag vet inte. -Försöker ni skrämma ihjäl mig?
Lugn, mamma. Jag är okej.
-Hej! Får jag? -Jo, jo.
Varför svarade du inte i telefon?
Jag stängde av den. Jag tittade på hans träning. Inte sant?
Det gjorde hon faktiskt.
Kunde du inte ha ringt? Jag hade all slags hemska tankar.
Mamma, du behöver inte vara så dramatisk.
Åh, Lulli…
Hon stöter bort mig.
Nej, jag ville inte stöta bort dig.
Jag ville inte skrämma dig.
Men det kanske vore en bra idé att låta mig andas.
Lyssna på henne. Hon är läkare nu.
Hon är fortfarande min lilla flicka.
Trots att hon är grinig och inte vill prata.
Allt är mitt fel.
Vet du att du är den bästa mamman nånsin?
Du är den perfekta dottern!
Du är alltid ensam. Livet gjorde dig bitter.
Du, mamma.
Allt jag har är tack vare dig.
Och mina misstag är inte ditt fel.
Det var ett stort misstag att lämna sjukhuset.
Vänta lite. Vem sa att jag gjorde det?
Du hade en hemsk olycka.
Du svimmade och kunde ha dött!
Sen vaknade du desorienterad och rymde från sjukhuset.
Hur kunde du göra det?
Mamma, vem sa det?
Jag lovade att inte berätta.
Jag ska döda Vanessa!
Allvarligt, din mat blir bara bättre.
Kom med, Julio.
Varför dejtar ni inte igen? Ni var så fina tillsammans!
Vi var småungar. Lulli är för bossig.
-Det går inte. -Okej.
-Julio! -Ser du?
Jag måste gå.
Miriam sa att vi borde dejta. Men säkert!
Vad är så roligt?
Vad menar du? Du vet att det inte går.
Varför, Julio?
Berätta.
För att jag är galen? Bossig? Kall och reserverad?
-Berätta! -Nej! Va?
Det är inget sånt.
Nå…
Du är min bästa vän.
Jag är bög, okej?
Är du bög?
Va?
Självklart inte!
Jösses, hur märkte jag inte det förut?
-Vilken hemsk vän jag är! -Sluta, jag är inte bög!
Du är galen! Du behöver hjälp!
Okej.
Lovar du att du är hetero?
Ett, två, tre, fyra, fem…
Jag lovar!
Nej. Vänta. Räknade du till fem så att jag inte skulle läsa dina tankar?
Herregud!
-Du kan faktiskt läsa tankar. -Ja.
Och du är bög.
Snälla, berätta inte för nån.
Visst. Räkna med mig. Jag säger inget.
Men bara om du svär att inte berätta min hemlighet för nån.
-Självklart! -Lulli, du har besök!
Jag berättar inte för nån att du kan läsa folks tankar.
-Var har du varit? -Stäng dörren!
Hånglade ni?
Kom igen!
Vad är det med dig?
Lulli kan läsa folks tankar.
Vänta lite. Va?
-Och Julio är bög! -Va?
-Håll käften! -Är du galen?
Vi går ut.
-Bra idé. Din mamma kommer att höra oss. -Kom igen!
-Wow, vad ful jag var. -Vanessa, kom igen!
Det här händer bara i filmer.
-Det är okej. Det tog mig tid att tro det. -Okej, vad tänker jag på nu?
Få se…
Vänta. "A, E, I, O, U"? Kom igen!
-Exakt. -Det var djupt.
Titta vem som snackar. Du räknade från ett till fem.
Det är inte den enda tanken du hörde. Du hörde det och berättade för alla.
Hör du!
Så nu är Vanessa "alla".
Lägg av.
Jag berättade din hemlighet för att du berättade min först.
Nog om mig. Vi byter ämne.
Han vill inte prata om sitt privatliv.
Nej.
Så, Julio, du är bög!
Förlåt, jag måste prata om det. Jag trodde att jag hade en bra gaydar.
Den suger.
Varför är du fortfarande i garderoben? Varför kommer du inte ut?
Varför? Det finns tusentals skäl.
Speciellt eftersom allt är så konstigt nu.
Och i mitt fall är det ännu värre, för jag älskar volleyboll.
Men det är en väldigt sexistisk och homofobisk miljö.
Det är inte lätt.
Ja, jag fattar.
Jag håller med om att du borde hålla det hemligt.
Och din falska benskada? Hur länge tänker du fortsätta ljuga?
-Ska du berätta för din mamma? -Jag tror inte det.
Inte för stunden.
Min mamma oroar sig redan för mycket. Jag vill inte göra det värre.
Jag vill bara veta hur jag blir av med det här.
Det är allt.
Blir av med vadå?
Vad menar du? Tankeläsningen, Vanessa.
-Nej! -Va?
Du har fått en gudomlig gåva, en välsignelse!
Att vilja bli av med det vore en synd.
Tänk på saken.
Du kan hjälpa mig ta reda på om Ricardo gillar mig.
Du kan ta reda på vad Paola känner.
Där måste jag hålla med dig.
-Du har rätt. -Jag vet!
Jag behöver inte läsa era tankar för att veta att ni är galna.
Vänta lite.
Kan Diego också läsa folks tankar?
Bara ett sätt att ta reda på det.
Jag är inte säker på att läsa folks tankar…
Titta!
Är det dr César?
Diegos pappa kommer aldrig hit.
Aldrig i livet. Vänta.
Diego kanske blev allvarligt skadad.
Ja. Men han ser bra ut.
Han pratar förstås med Paola.
Han såg mig!
Han kommer hitåt.
Vad ska jag göra? Hjälp.
Jag vet inte. Du är superhjälten.
-Vi ses. -Lulli!
-Vanessa! -Lulli!
-Du försvann igår. -Jag stängde av telefonen.
Säkert för att plugga. Inte ens en chock kan rubba dig.
Ja.
Du då?
Är du okej? Känner du nåt?
Jag mår bra.
Vadå? Varför tittar du på mig så där?
Gissa.
Jag försöker.
God morgon!
Förstår du nu varför jag såg på dig så där?
Nej.
Jag älskar dig.
Vad menar du?
Är du inte upprörd?
-Varför skulle jag vara det? -Herregud…
Okej.
Det var faktiskt inte vad som hände.
-Öh… -Lulli?
-Kan vi pratas vid? -Självklart.
Jag väntar där uppe.
Okej.
Jag måste gå.
En sak till.
Jag vet var vi ska fira vårt ettårsjubileum.
-Det är en överraskning. -Okej.
Vänta du bara.
Hur mår du? Känner du nåt?
Nej, inget. Jag mår jättebra.
Toppen.
Jag ska vara ärlig med dig.
Diego har en sällsynt typ av minnesförlust.
Va?
Era provsvar var okej,
men han glömde bort gårdagen och vad som hände före chocken.
-Bara gårdagen? -Jag tror det.
Jag ringde César, Diegos pappa, för jag var orolig.
Han tror att det är ett lindrigt trauma, bara nåt tillfälligt.
Vet Diego om minnesförlusten?
Han vet att han inte minns tydligt vad som hände igår.
Diego…
Jag är orolig för honom.
Du har fått en gudomlig gåva.
Du kan ta reda på vad Paola känner.
Vad fint.
Det är fint när en professor bryr sig om sina studenter.
Diego är väldigt privilegierad.
Men han är så vilsen, så förvirrad…
Han växte upp utan kärlek.
Jag vet.
Han är en lysande grabb.
Han förtjänar en bättre far.
Jag har känt honom sen han var liten, så jag känner ansvar för honom.
Han är som en son för mig.
Jag håller ett öga på honom. Jag vill ha din hjälp.
Ja, naturligtvis.
Då går vi.
-Och? -Va?
-Vad händer? -Va?
Diego. Är han galen?
-Dejtar Paola honom? -Kom.
Paola ser honom som en son.
-Okej… -Allvarligt.
Diego har en sällsynt typ av posttraumatisk minnesförlust.
Du skojar.
Han vet inte att vi gjorde slut.
Tänker du berätta?
Jag vet inte. Jag vet inte hur han reagerar.
Läs hans tankar.
Det är grejen. Jag kan inte.
Jag kan inte.
Säg inte att dina krafter redan försvinner!
Vänta lite.
Ta reda på om Ricardo gillar mig.
Vanessa, nej!
Okej. Inte ens om…
Nej, jag tänker inte göra det!
Jag fattar, fröken Etisk.
Din kraft fungerar åtminstone fortfarande.
Vanessa, sluta kalla det "kraft".
-Men du läser tankar. -Jag kan inte…
-Hej, älskling. -Hej.
-Allt bra? -Ja då.
-Läget, Vanessa? -Hej, Diego! Hur är det?
Bara bra.
Du behöver inte prata så där. Det var bara en chock.
Det känns som att jag glömmer vissa saker, men jag mår bra.
Jag är inte galen.
Förutom i Lulli.
Gulligt.
Han är underbar, tjejen.
Berätta inget. Njut av det.
Hjälp mig att få bort den där subban från killen jag gillar nu.
Seriöst.
Tack!
Vanessa, kan du ta bort handen från…
Jag putsade bara din labbrock.
Vad oförskämt!
Är alla här?
Vänta på mig på kliniken.
-Vad är ditt efternamn? -Haragushiku.
Jag kan inte sova. Jag är trött hela tiden.
Har du gjort en ögonbrynstransplantation?
Självklart inte!
Jag mår inte bra.
God morgon, Mara.
-God morgon. -God morgon.
Mara Haragushiku. Hon är 36 år gammal.
Med symtomen och anamnesen…
Hon har mononukleos.
Är alla överens?
Hur känner du dig?
Har du haft nån kontakt med katter?
Det går inte, jag är allergisk.
Förlåt, men hon måste svara.
Förlåt.
Har du haft nån kontakt med katter?
Självklart inte.
Är du galen? Det skulle förstöra mitt förhållande.
Är du säker?
Hur vet hon det? Det ser så naturligt ut!
Mara, din hälsa står på spel här.
Okej då. Jag hade kontakt med katter.
Jag åt middag med några vänner.
Hos mitt ex, men Geraldo vet inte om det.
Han är för svartsjuk.
Toxoplasmos.
Lulli har rätt.
Tjoho! Poäng!
Vanessa, alla är på samma lag.
Visst. Förlåt. Jag gick över gränsen.
Uppenbarligen.
Jag kan inte tro det, kompis!
Varför tog det så lång tid att få den här kraften?
Hur visste du att patienten ljög?
Sjätte sinnet.
Nästa patient är Jean Azevedo, 54 år gammal.
Lulli, vad är din diagnos?
Trötthet. Och håravfall.
Hypotyreos.
Perfekt.
Ja!
Är alla överens?
Varför tror ni att Lulli fick så många diagnoser rätt?
För att hon är ett geni och min vän.
Ledsen.
Det är ett mysterium. Hur kan hon vara ett geni och din vän?
Åh, Elena…
Vad tror du, Lulli?
Jag lyssnade på patienterna.
Precis!
Ni kan gå.
Vi ses imorgon.
Lulli.
Är allt okej?
Ja, jag mår bra.
-Jag är bara trött. -Jag tänkte det.
Du lät som en hel säsong av House.
-Vill du ha skjuts? -Det behövs inte. Jag ska träffa Julio.
Vi ska prata. Om sånt vänner pratar om.
-Okej. Ses vi senare? -Visst.
-Vad? -Jag orkar inte läsa tankar längre.
Jösses…
Vad?
-Jag klarar inte det här längre. -Varför?
Folk har rätt att bestämma vad de vill att folk ska veta.
Det känns som om mitt huvud exploderar!
-Slappna av, andas. -Jag orkar inte mer.
Jag är här. Lugn.
Vi är väl vetenskapsfolk? Framtida läkare?
Låt oss vara allvarliga.
Jag ska ta dig nånstans så att vi kan gå till botten med det här.
Kom.
Kom nu.
ANDLIGA KONSULTATIONER
Lulli?
Blunda.
Lulli?
Blunda.
Låt energin flyta.
Med kärlek och intensitet.
Jag läser Lullis tankar.
-Gillar hon det? -Nej.
Hon vill döda Romina. Och dig, som tog hit henne.
Vad ser du?
Du är väldigt bekymrad.
Vad stort!
Och en stilig man.
Väldigt.
Diego är stilig.
Du måste släppa in universum i ditt liv.
Okej, men jag vet inte vad det betyder.
Självklart inte! Du tror ju inte på nåt.
Du lyssnar inte på folk.
Du har ett allvarligt problem.
Och du är rädd,
för du tror att det är permanent.
Ja.
Men jag är här på grund av ett problem.
Det är lätt.
Vad är det? Vad gör du?
Jag vill spå din hand.
Det betyder att saker och ting är…
Lulli?
Ge mig din hand.
Fokusera.
Jag ser mycket förvirring.
Vad är det med dig?
Jag läser folks tankar.
Hon är galen.
Nej. Jag är inte galen.
Jag sa att jag kan läsa folks tankar.
Självklart inte!
Vilken knäppgök, helt sjuk, Macarena.
"Macarena?" På riktigt?
Släpp mig. Du är en häxa. Du är polis!
Var är din accent?
Jag lovar att sluta ljuga för alla!
-På riktigt? -Ja!
Jag vet inte om jag kan!
Det kan du. Nu går vi! Vanessa, Julio!
Nej, kom och jobba med mig! Vi blir rika!
-Jag tar ett kort. -Nej!
Föreställ dig din talang med min karisma! Ring mig om du ändrar dig!
-Hoppa in, för Guds skull! -Jag är imponerad. Du är ett fenomen.
-Vad gör du? -Lägg av!
Jag vill inte höra det. Snälla, förstå!
Vi måste knuffa.
-Igen? -Den här bilen är alltid trasig!
-Vänta. Hör på… -Ut.
Jag tror att du kan leva med den här gåvan.
Sluta kalla det en gåva! Jag kan inte läsa de tankar jag vill läsa!
Och du borde berätta sanningen för Diego.
Sluta! Jag är förvirrad nog. Vi skuffar på bilen och åker hem.
-Hoppa in! Det här är vår chans. -Hoppa in!
Stäng dörren!
Ja, vi brukade sjunga här.
-Titta vem som är där. -Vem?
Hej, älskling.
-Julio! -Hej, Diego.
-Vanessa. -Hej.
-Mår du bättre? -Vadå?
Var du inte trött?
Lite, men jag mår bättre nu när du är här.
Men säkert.
-Diego, hur är läget? -Bara bra, och du?
Är Ricardo här?
Ja, han…
Han är där borta.
Med Elena.
Vad lustigt.
Kommer strax.
-Vanessa! -Hej, Jaque!
-Hur är det? -Hur är det?
Det var ett tag sen. Är du med i landslaget nu?
-Nej, det tar nog ett tag. -Ja.
Och han är skadad. Har du inte hört?
Det är allvarligt, inte sant?
Lyssna på din kropp och ta hand om dig.
Ja, kroppen ljuger inte.
-Den ljuger väl inte? -Precis.
Och vi måste lyssna på våra tankar.
Ja.
Jag ska gå runt en sväng. Coolt ställe.
Ja.
Hej, Ricardo.
-Hej. -Allt bra, Elena?
Visst.
Vad är det med henne?
Hon måste hoppa av skolan.
Va? Gud, vad…
…tråkigt.
Riktigt tråkigt.
Ja. Stackaren är helt förkrossad.
Och hur mår ditt hjärta, Ricardo?
Det är bara en rutinfråga.
Tjenare!
Hej, Julio. Vad är det? Förlåt. Julio, det här är Ricardo.
-Läget? -Hej, trevligt att träffas.
Så…
Varför dricker du inte?
Är du sjuk eller nåt?
Jag dricker inte så mycket.
Du verkar vara klar med din. Jag hämtar några drinkar.
-Jag hjälper till. -Nej!
Nej, jag kan inte tro det.
Jag tänkte precis säga att du borde hämta några drinkar.
Vi är så samspelta, jag känner det.
Visst.
-Vill du ha nåt att äta? -Jag är inte hungrig.
Inte ens nåt litet? Jag lovar att inte beställa räkor.
Vad är det? Mår du bra?
Ja.
Bara lite andfåddhet.
Vill du ha lite vatten eller ta lite luft?
Det är okej. Jag mår bättre nu.
Är du säker?
Okej. Kom här.
-Har du beställt än? -Jag tar en öl.
-Jag vet inte.
Nå, jag går ut för mig själv.
-Jaså? -Jag går ut.
Jag trodde att du firade.
Mina föräldrar flyttar till Portugal och vill inte att jag stannar.
Jag fattar.
Du gillade mig aldrig, va?
Nej.
Men du gillade aldrig mig heller.
Men jag vet varför vi alltid tävlar.
Jag vill inte slåss med andra kvinnor över män.
Systerskap, du vet!
Där har vi det!
För systerskap.
Vänta lite.
Hatar du stökiga rum?
Alltså, trosor mitt i vardagsrummet.
Varför frågar du det?
-Trosor i vardagsrummet. -Tjejer!
Ricardo vill att ni går in.
Jag har försökt finna mod att sjunga det här ett tag.
Idag är det dags.
I all denna galenskap När jag sagt att jag inte vill ha dig
Förnekar jag det yttre
Gömmer alla bevis
Men varför fortsätta ljuga
Om jag inte kan lura
Mitt eget hjärta
Jag vet att jag älskar dig
Sjung med mig!
Nog med alla lögner…
Ska vi gå?
-Vart? -Det är en överraskning.
Jag vill verkligen ha dig Jag behöver dina kyssar
Jag ger dig mitt liv Så du får göra vad du vill…
Vi går och firar vår första årsdag.
Säg att det är sant Att du saknar mig
Kom.
Jag fattar inte att du gjorde allt det här.
Min pappa är borta en vecka.
Ska vi fira hela veckan?
Vi ska fira så länge vi vill.
Hör du.
Vad är det? Berätta.
Jag vet inte. Jag är nervös, som om jag vill vräka ur mig nåt.
Det började efter chocken.
Nå, vi pratade aldrig om den dagen.
Jag vet. Jag visste inte vad jag kände, men jag tror att jag listat ut det.
-Diego… -Låt mig prata.
Okej?
Att se dig jobba på sjukhuset,
ta hand om patienter, lyssna på dem,
verkligen bry dig om dem…
Det känns som att jag verkligen ser vem du är nu.
Jag verkar äntligen veta att jag vill bli läkare.
Åt helvete med farsan och hans förväntningar.
Jag vill vara den bästa läkaren och människan jag kan vara.
Jag kan bara göra det med dig vid min sida.
-Skål, då. -För oss.
-God morgon. -God morgon.
Diego!
Pappa!
Jag trodde inte du skulle komma tillbaka än.
Jag var tvungen.
Akutoperation. Det är väldigt komplicerat.
God morgon, dr César.
Har du min Shields-bok? Jag hittar den inte.
Jag tror inte det.
Jaså?
Inte det?
Titta här.
Hur många gånger har jag bett dig att ställa tillbaka böckerna?
-Okej? -Visst.
Förlåt.
-Min pappa… -Lyssnar inte på folk, va?
Inte det minsta.
Jag trodde inte det skulle bli så här.
Du.
Det var den bästa kvällen i mitt liv.
God morgon.
-Minns du Lulli? -Huset är en enda röra.
-Jag visste inte att du skulle komma. -Och då blir det här ett hotell?
Kom igen, pappa.
Minns du Lulli?
God morgon, dr César. Jag beundrar dig verkligen.
Vi två ska också bli kirurger.
Den här tjejen blir aldrig kirurg.
Paola var din assistent, va?
Hon är vår lärare.
Och en utmärkt kirurg.
Så bra att hon jobbar på ett offentligt sjukhus.
-Inte bra nog för min klinik. -Hon ville inte vara där.
Enligt henne.
Jag fattar.
På universitetssjukhuset stöter vi på människor i nöd, långa köer, vårdslöshet.
-Det är intensivt. -Det är slöseri med tid.
En begåvad kirurg är värd mycket.
Alla liv är lika värda.
Alla förtjänar begåvade kirurger som du och Paola.
Vem hade trott det? En idealist!
Kommer du att jobba offentligt hela livet?
Jag har inte bestämt mig.
-Men det har jag. -Nej!
Vi diskuterar det inte igen.
Du kommer inte att förstöra allt jag byggt på grund av nån jävla ideologi!
Jag vill gå min egen väg.
Du kan väl börja med att klippa dig?
Köpa nya kläder?
Läkare kan inte se ut som ligister.
Ens rykte baseras på skicklighet, inte utseende.
-Jag är inte du! -Men du har mitt efternamn!
Det är det enda jag fick från dig!
Sluta bete dig som ett stackars rikemansbarn!
Alla läkarstudenter drömmer om en pappa som jag.
För att de inte känner honom! De känner bara till intervjuer och tal.
Nu räcker det! Jag tänker inte diskutera det mer.
Om du ville få mig att tappa humöret, så grattis.
Du gjorde det.
Hej då, Luma.
Är du okej?
Aldrig mått bättre.
Halloj!
Samma kläder som igår.
Vi måste prata. Jag har skvaller.
Jag pratade med Elena igår. Hon ska flytta in med mig.
Vad kul!
Betyder det att ni slutat bråka?
Dessutom är Ricardo tillgänglig. Hon sa att det bara var en förälskelse.
Jag tror att vi har en koppling från ett annat liv eller nåt.
Så du vill att jag ska ta reda på om han gillar dig.
Du kan faktiskt läsa tankar.
Verkligen? Det är sista gången. Kom.
Hurra, hon läser tankar.
-Rör dig inte. -Förlåt.
Han berättade allt om sin vad och tränaren som beställde MRI.
Jag ringde dr Fernandes och lyckades klämma in honom.
Är matchen ikväll?
-Ja. -Ja.
Hur mår han, Ricardo?
Läkaren hittade inget.
Såklart inte. Han ljuger. Han är rädd för att spela.
Vad gör du?
Lugn, det är okej. Han berättade allt.
Jag fattar. Han vill inte bli dömd.
Han vill inte begå ett misstag och göra alla besvikna.
Det är normalt. Vem har inte varit där?
-Vem har inte varit där? -Eller hur?
Jag pratade med honom, och han verkade se fram emot matchen.
Han vet att alla har sina egna åsikter
och att vi inte kan kontrollera folks tankar.
Precis, vi kan inte.
-Tänk om vi kunde. -Eller hur?
Det vore galet.
Vi borde inte avstå från att göra nåt för att vi är rädda för folks åsikter.
Folk kommer alltid att prata,
och det är okej.
Ricardo, det finns en självhjälpsbok nånstans i den här stiliga läkaren.
Vanessa…
När du ändå är här, kan du hjälpa mig med nåt?
Ända sedan incidenten har Lulli varit konstig.
Jag vill kolla om hon har hjärtrusning.
-Kan du ta en titt? -Självklart.
Kolla pulsen.
Visste du att Elena ska flytta in med mig?
Jaså? Vad kul.
Innan hon flyttar in vill jag bjuda dig på middag på fredag.
Har du tid?
Tack för inbjudan, men jag är upptagen på fredag.
Jaså? Med vadå?
En familjeangelägenhet.
Du skulle aldrig kunna gissa.
VARNING
-Din puls är utmärkt. -Låt mig kolla.
Jag är bra på det.
Lulli.
Diego.
Allt bra?
Det är Oscar. Han mår inte bra.
-Ska vi gå? -Ja.
God morgon, Oscar.
Hej, vackra damen. Har du kommit för att ta farväl?
Nej då.
Naturligtvis inte.
Jag ville bara kolla hur du mådde.
Läkekonsten kan inte bota allt.
Jag är en börda för världen.
Varför besvära folk…
Tar du din medicin?
Självklart.
Inte.
Oscar, du måste…
God morgon, Oscar. Vill du träffa din son?
Mer än nåt annat i världen.
Jag fixar det.
-Tack. -Paola, Oscar tar inte sin medicin.
Hur vet du det?
Jag vet inte. Intuition.
Hur som helst byter jag till intravenöst.
Han är i allvarligt tillstånd. Hans blödning kan ha utvecklats…
Vad sägs om kirurgiskt dränage eller dekomprimering?
Kanske.
-Han låter oss inte göra det. -Men hans son gör det.
Kommer han hit?
Om jag så måste släpa honom hit.
Då går vi.
Ja?
Roberto?
Det är jag.
Vi jobbar på universitetssjukhuset. Vi vill prata om Oscar.
Roberto, han har inte druckit på två år.
Han ljuger.
Det är allvarligt. Han har inte tid och han vill träffa dig.
Han borde ha tänkt på det medan han hade tid.
Kan du föreställa dig hur många gånger jag fick vänta i skolan
på att han ska dyka upp och stinka sprit?
-Han dök åtminstone upp. -Han har ljugit i hela sitt liv.
-Han tänkte bara på sig själv. -Jag vet vad du menar.
Min pappa är likadan.
Missade han alla dina skolavslutningar, dina framföranden?
Allihop.
Är han alkis?
Nej. Han hade inte den bortförklaringen.
Men han är fortfarande min pappa.
Och jag vill tro att han faktiskt älskar mig.
Inte lika mycket som Oscar älskar dig, men han gör det.
Roberto, jag ska vara ärlig.
Jag har sett din pappas provsvar.
Han borde vara död.
Vet du vad jag tror att håller honom vid liv?
Hoppet att få se och krama dig igen. För att säga att han är ledsen.
Det är Oscar, eller hur?
Ja.
Skalpell.
Monitor redo.
-Tror ni att han dör? -Jag tror inte det.
-Jag ger honom 40 % chans. -Sextio.
Vi går och pratar med Roberto.
Du gjorde rätt val.
Jag godkände precis operationen.
Du är här. Det är det viktiga. Tack.
Nej, tack till er.
Vi gjorde inget. Tacka Paola, världens bästa kirurg.
Mamma?
Diego minns fortfarande inte att vi gjorde slut.
Har du inte berättat än?
Det är ju sjukt.
Men det är inte ens det sjukaste.
Herregud! Vad sysslar du nu med?
Jag kan läsa tankar, mamma.
-Jag med. -Verkligen?
Seriöst? Så det går i släkten!
Kvinnor har ett sjätte sinne.
Nej, jag menar inte det.
Jag kan verkligen läsa tankar.
Efter chocken kan jag läsa folks tankar om de rör vid mig.
Åh, Lulli…
Gud, hon har vanföreställningar. Har de inte psykiatriker på sjukhuset?
Nej, jag har inte vanföreställningar.
Och ja, vi har många psykiatriker, men ingen som kan behandla det här.
Lugn.
Jag vet, det är galet.
Varför har du inte sagt nåt?
Du har redan så mycket att oroa dig för. Jag ville inte göra det värre.
Lulli, jag oroar mig alltid för dig.
Oavsett om du läser tankar eller klantar dig
är jag ändå din mamma!
Tack. Jag längtar efter att bli av med det här.
Jag kan bara tänka mig.
Får jag testa dig?
Visst.
Borde jag gå upp två kilo? Hur kan du ens tänka så?
Jag vet inte när jag ska gifta mig eller om jag ens vill!
Sluta tänka på det! Dummer!
Mamma…
Tack för att du sa allt det där.
Jag behövde verkligen veta att nån är på mitt lag.
Jag har alltid trott att hela världen försöker dra ner mig.
Hela världen är många människor.
Och hela världen hejar på dig.
Du måste lyssna på dem.
Att lyssna på dem som älskar en är bra för hälsan.
Vänta lite!
Raggar Luís på dig?
Jag kan inte tro det! Jag står bakom det till hundra procent!
De är här.
Dags att åka på matchen!
-Hoppa in. -Nu åker vi.
-Kom! -Hej då, Miriam!
HEMMA 14 – BORTA 15
Ska vi ta in spelare nummer tre?
Ja!
Kom igen, Julio!
Heja, Julio!
Kom igen!
-Herregud! -Kom igen!
Upp!
Krossa dem!
HEMMA 15 – BORTA 15
Kom igen!
-Ja! -Så ja!
Nu vinner vi det här!
Den kommer. Upp!
-Kom igen! -Inte en chans!
Härligt!
Bra!
-Ja! -Ja!
Ja!
Julio!
HEMMA 17 – BORTA 15
-Du äger. -Julio!
-De vill att vi går. -Titta.
-Läget? -Du spelade så bra!
Lulli, du berättade aldrig vad Ricardo tänkte.
Vad hörde du?
-Jag tänkte säga det… -Säg det bara.
Oroa dig inte. Jag har accepterat mitt öde.
-Du var fantastisk. -Tack.
Du är grym.
-Hej. -Vi förlorade vår make.
Tränaren. Det här är Ricardo.
-Kul att träffas. -Detsamma.
De är ett hett par.
Riktigt heta.
Diego!
Skönt att allt blev bra till slut.
Han kunde ha dött.
Vi tar lite luft. Kom.
Jag tänkte inte säga nåt, men jag sa ju att de borde operera. Visst gjorde jag?
Ja. Släpp min hand! Är du knäpp?
Du hade rätt.
Och du tog hit Roberto.
Vi, rättare sagt.
Du är menad för det här.
Du kanske inte borde bli läkare!
Jag är bara ärlig.
Du borde inte bli läkare!
-Vad? -Det är slut mellan oss.
Det är över.
Mår du bra?
Lulli.
-Är du okej, Oscar? -Rör den inte!
Jag minns.
Du kanske inte borde bli läkare!
Du sa att jag inte borde bli läkare! Vi hade gjort slut.
Du har ljugit för mig hela den här tiden!
Förlåt mig.
Jag var rädd att förlora dig.
Jag ville inte skada dig, men jag kunde inte…
Ibland hittar man bara inte orden, va?
Vet du vilken väg som är stenlagd med goda föresatser?
Lulli…
Diego!
Diego, prata med mig! Hjälp mig, nån!
-Diego! -Diego? En bår, fort!
Diego, prata med mig! Snälla, hjälp!
Diego!
-Håll dig vaken. -Vad hände?
Mitt ben gör ont. Det började när jag kom tillbaka.
Bara lite andfåddhet.
-Ursäkta mig. -Upp från golvet.
Snabbt. Ett, två, tre.
-Ursäkta. -Vi tar honom till akuten!
Paola, han måste opereras. Det är lungemboli.
-Va? -Tro mig!
Han tog en lång resa och hade ont i benet och andfåddhet.
Lita på mig!
Det låter vettigt. Vi kollar.
-Gör ett ekokardiogram. -Okej.
Allt blir bra, Diego. Jag är här.
Det är helt klart en blodpropp.
Vi måste operera.
Kontrollerar.
Paola.
Ja?
Ventrikelflimmer! Ventilera!
Fort! Kom igen!
Undan! Backa, Lulli!
-Lulli! -Lulli!
-Han måste opereras nu! -Lulli!
-Vanessa, hjälp Lulli. -Vi behöver hjälp!
-Fort! -Gick det bra?
Jag mår bra.
Kom igen. Ta honom.
Vanessa…
-Jag kan inte lämna honom ensam. -Han är inte ensam.
Det kommer att ordna sig.
Tror du verkligen det eller säger du bara det?
Kan du inte läsa mina tankar?
Undan! Backa, Lulli!
Nej.
Då måste du väl bara lita på mig.
OPERATIONSSAL
Allt gick bra. Han klarar sig.
-Får jag träffa honom? -Visst.
Ses snart.
Lulli.
Be mig inte att gå, snälla.
Hej, Luma.
Pappa.
Ville du skrämma ihjäl mig?
Jag ville komma tidigare, men jag opererade.
Kul att du kom.
Hur kunde du ens tro att jag inte skulle komma?
Min son…
Vi bråkar, vi grälar…
Men jag älskar dig!
Mycket.
Glöm aldrig det.
Jag älskar dig med.
Hur mår du?
Jag mår bra.
Eller hur, Paola?
Ja, Diego.
Tack vare Lulli.
Lulli?
Räddade du mig?
Nej.
Det var Paola.
Världens bästa kirurg räddade dig.
Jag hjälpte bara till.
César, jag vill visa dig nåt.
Hur hjälpte du till?
Jag lyssnade på dig.
TVÅ ÅR SENARE
Hör ni. Titta.
Ska ni inte komma och ta en bild med oss?
Precis! Vad oförskämt!
Skynda er.
-Kom. -Vänta.
Du kommer att bli världens bästa kirurg.
-Så nu kan du förutse framtiden? -Inte riktigt.
Jag tänker inte bli kirurg längre, så du kan bli nummer ett.
Du är för rolig!
-Har du bestämt dig? -Absolut.
-Kom igen! -Skynda!
-Kom! -Kom igen!
-Kom nu! -Kom.
Vi tar en bild! Kläm ihop er!
Tre, två, ett. Säg omelett!
-Omelett! -Omelett!
BLIVANDE LÄKARE
LÄKAREXAMEN
KLINISKA NÖDSITUATIONER MÄNNISKANS ANATOMI
Den här galna upplevelsen lönade sig till slut.
Jag lyssnade aldrig på nån innan jag tvingades till det.
Och se vad som hände.
Jag lyssnade på mig själv
och förstod att jag ville specialisera mig på människor.
Jag känner igen dig.
Jaså? Varifrån då?
Så jag lyssnade med öronen och hjärtat.
Fru Dolores? Helt otroligt! Vad kul att se dig!
Detsamma!
Vad roligt att du är här med oss.
Eller hur? Jag är väldigt lycklig och tillfreds.
Hur mår familjen?
Bara bra. De kommer snart.
-Ja, släpa hit allihop. -"Nu går vi!"
Och vad för dig hit?
SLUT
Undertexter: Borgir Ahlström