För närvarande 22 grader i Burbank, 20 i Van Nuys och 23 i Ontario.
Luftkvaliteten är dålig. Stanna inne och stäng fönster och dörrar.
TILLSAMMANS KLARAR VI ALLT RÖSTA PÅ GUVERNÖR ABRAHAMSON
-Ledsen att Joel bangade. -Vi två hade ändå inte funkat ihop.
Kolla på de här amigos. Lust att dyka lite?
-Varför dyka när man kan surfa? -Så ska det låta.
Det är ett mirakel att hon kommer. Pappan låter henne aldrig resa ensam.
När man talar om trollen. Och de säger att tjejer inte kan resa lätt.
Brandon?
Okej, jag förhastade mig.
-Hej, vännen. Tog du med barnvakten? -Jag hörde det där.
-Allvarligt? Ska han följa med? -Pappa insisterade.
Vi ska till en resort i Cabo. Du behöver väl ingen livvakt?
Ledsen.
Kollar du stället efter potentiella terrorister?
Alla situationer kan sluta med våld.
Här är risken praktiskt taget noll.
Ser inte de där killarna lite misstänkta ut?
Den långhårige bakom mig? Nej. Pacifistisk musiker.
De två skalliga, tatuerade männen? Höga chefer. De har lena händer.
Damen med taxen skulle nog kunna bli våldsam-
-men bara mot sin man. Vill du att jag fortsätter?
-Din familj får inte styra ditt liv. -Det är bara en resa.
Han håller sig i bakgrunden. Jag lovar.
Det är din pappa. Han vill önska dig en trevlig resa.
Ledsen.
Pappa, oroa dig inte.
Du skulle sova med den där på om jag lät dig.
Jag älskar den här gamla kepsen.
Hade jag inte varit i armén så hade jag aldrig träffat din mormor.
-Vad är det? -Inget.
Men du liknar bara mer och mer din mamma, och det är bra det.
-Tråkigt att de inte kunde följa med. -Har jag missat nåt?
Ett par bröllopsdagar under åren. Men det vet du ju.
Värst vad du var rolig, då.
-Vi ses vid gaten. -Vart ska du?
-Det är en överraskning! -Jag tycker om överraskningar.
"Tillsammans klarar vi allt."
-Ja. Min pappa är guvernören. -Han har min röst.
Han är överallt.
Granatsplittret i min rumpa får alltid larmet att tjuta.
-Du känner till den historien, va? -Den har jag nog aldrig hört.
Du har berättat den tusentals gånger, morfar.
-Tänker du hoppa av? Är du galen? -Det var vad jag sa.
-Praktikant på ett startup? -Pappa tror att det blir en framgång.
Du gillar ju inte ens datorer. Du kommer att hata det.
Och din juristexamen, då? Är du bara rädd att misslyckas?
Kanske. Jag funkar inte så bra under press.
Det kanske inte är så dumt. Alla advokater är skitstövlar.
Min fick mig inte frikänd, men jag fick ändå betala.
-Du rökte gräs på Walmart. -På Whole Foods hade det gått bra.
-Varför tror du inte på dig själv? -Är vi på semester eller ett förhör?
Vad är det?
-Har du tappat bort nåt? -Mr Tibbs.
Rosa?
-Se dig för! -Jag har tappat bort min teddybjörn.
-Och du har förstört min sjal. -Förlåt mig.
Var är mormor när man behöver henne?
Ingen fara, vi köper en ny teddybjörn, vännen.
Är det den här?
Förlåt att jag skrek på dig. Jag är ingen morgonmänniska.
-Vart är ni på väg? -Rosa är på besök från England.
Så vi ska ta med henne till vår andelslägenhet i Cabo i en vecka.
-Tack för att du hittade mr Tibbs. -Ingen orsak. Vi ses på flyget.
Är jag för gammal för teddybjörnar?
Jag skulle också vilja ha mr Tibbs med mig om jag hade problem.
Du har fått en ny beundrare.
Jag minns när du var i den åldern.
Ava, behöver du verkligen mig i Cabo?
-Du är en stor flicka nu. -Ja, det är sant.
-Men du har ju kommit hit. -Oroa dig inte, din pappa betalar.
Men det är nåt som känns konstigt idag.
Du klarar dig. Du har dina vänner. De lär inte sakna mig.
Du har rätt. Men efter det som hände mamma. Olyckan...
Jag saknar henne, Ava. Det gör jag verkligen.
-Jag har fortfarande mardrömmar. -Det var inte ditt fel.
Hon hade aldrig drunknat om jag hade varit där.
Det låter lite knäppt, men jag gillar att ha dig i närheten.
Om du mår bättre av att jag följer med så är det bara att säga det.
Jag ska vara diskret. Dina vänner kommer knappt att märka mig.
God dag. Tredje raden till höger. God dag, den här vägen.
-Vad är min överraskning? -Vänta tills vi har satt oss.
-Höger sida, halvvägs ner. -Tack.
Han ska verkligen ut på äventyr.
-De ser så lyckliga ut. -Jag undrar hur länge de varit gifta.
De gifte sig innan du föddes. Du får gifta dig nu för att lyckas med det.
-Aldrig. Jag är för ung. -När blir du inte för ung?
Ava, vart ska du?
-Vi sitter inte i ekonomiklass. -De sa att jag kan få sitta hos dem.
Okej.
Behandlar barnvakten dig äntligen som en vuxen?
Kaxiga små jävlar. Ursäkta.
Snyggt sidolyft.
-Kyle! Det är hans jobb. -Jag ger ju honom beröm.
Du gör ett bra jobb. Han är snygg till och med i mask.
Här kommer flytvästen. Kolla hur han hanterar den där visselpipan.
Så han flirtar.
-Ärligt talat, sluta. -Det är väl ingen förolämpning.
-Jag ger honom en komplimang. -Sluta.
-Förlåt att jag var taskig nyss. -Det är ingen fara.
-Jag vet att du är grym på allt. -Nej, det är jag inte.
Du är som gjord för att bli advokat och hjälpa folk i nöd.
Jag tror på dig. Gör det du också.
Det är okej. Jag vet att du vill mitt bästa.
-I år Cabo, nästa år norrsken. -Kanske.
Den här resan kommer att bli grym. Som att gå på college igen.
Det där är vi om några timmar.
-Jag tar en öl, kompis. -Visst.
-Varsågod. -Tack.
-Jag är verkligen ledsen. -Ingen fara.
-Han är säkert van att stå på knä. -Håll käften, Kyle.
Vad då? Vi har alla gjort det.
-Varsågod. -Tack.
-Men för fan! -Jag är verkligen ledsen.
Jäklar.
Såg ni det där? Ja, jättekul.
Det ser ut som om jag har kissat på mig.
Sluta!
Ja!
-Tack. -Äter du fortfarande grodorna sist?
Ja, de är mina favoriter.
Om du älskar dem så mycket, varför äter du upp dem?
-Det är ju bara choklad. -Vad köpte du till mig?
-Du kan inte äta godis hela tiden. -Du får äta massor av sallad.
-Jag är väl ingen kanin. -Du skulle kunna vara det.
Varsågod.
-Vill du ha nåt? -Lite lugn och ro, bara.
-Varför är flyget så tomt? -För att det är så gammalt.
-Va? -Ja, visst. Ingen ville ta risken.
Det är för att det är så tidigt. De senare avgångarna är fulla.
Jag visade ju dig alternativen när vi bokade.
-Hör ni, kolla på det där. -Vad då?
Kolla på vingarna. De är tunna som papper.
-Lägg av, Kyle! -Klarar de en sån här höjd?
Var inte rädd. Särskilt för nåt som inte kan hända.
Vad var det?
Mina damer och herrar, ber om ursäkt. Vi har kört på lite fåglar.
Allt är som det ska. Jag hoppas att ni inte fick gåshud.
Ingen fara, allt är som det ska.
-Vi ska testa vattenrutschkanorna. -Ja.
Mormor.
-Kontrollera hennes säkerhetsbälte. -Ja, spänn åt det.
Mina damer och herrar, var vänliga spänn fast säkerhetsbältet.
Sitt kvar på era platser och spänn åt säkerhetsbältet ordentligt.
Kabinpersonalen till cockpit.
-Herregud. -Ingen fara, det ordnar sig.
Herregud.
Hjälp!
-Mår ni bra? -Ja.
Brandon?
Kom hit.
Ge mig handen.
Vakna, mormor!
Snälla, vakna!
Bra jobbat, Danilo.
Ta det lugnt. Vad heter hon?
Mormor.
Var är morfar?
Vad då?
Han är död.
Å, herregud! Hjälp oss.
-Jed. -Jed!
-Förlåt. -Du skrämmer flickan.
Och ingen har dött av en bruten arm. Den tar vi hand om senare.
-Men vi är omgivna av vatten. -Vi är i en luftficka.
Vi är i säkerhet för tillfället.
Håll koll på ramen i bakre köket. Säg till om den börjar slå sig.
Ava, håll koll på vattennivån, och om nån börjar bli dåsig.
Då börjar luften ta slut.
Vi lutar ungefär 30 grader.
Botten ser rätt stabil ut utanför, så det borde vara okej.
Vi dör om vi får slut på luft.
Tänk inte på vad som kan gå fel, utan vad som kan gå bra.
Ännu hellre, tänk inte alls.
Vi ska nog klara oss.
Ingen täckning?
Min värsta dag nånsin och jag kan inte ens lämna ett omdöme.
Kan vi ta oss ut genom det stora hålet i sidan?
Det är inte enkelt, det är säkrare att stanna här. Vi väntar.
Piloten hade radiokontakt innan vi störtade.
Är du säker på det? Ni sa att allt var bra efter fåglarna.
Han har rätt! Det finns en transponder och svarta lådan.
Hjälpen är på väg. Vi behöver bara vänta.
Men vi kommer att behöva syre. Det bör finnas två behållare längst bak.
De är tomma båda två. Madison sa att hon skulle kolla det.
-Jag skulle kunna slå ihjäl henne. -Det är lite sent för det.
Det satt en man tvärsöver gången som hade en bärbar syrgastank.
-Vart ska du? -Jag ska hämta tanken.
Kan du ta med min mans keps, om du hittar den?
Är du allvarlig? Jag fixar din arm sen.
-Vad är det som händer? -Jag vet inte.
-Backa! -Va?
Du mår bra, eller hur?
Tack.
-Jag är ledsen. -Vad menar du?
Tillsammans klarar vi allt, eller hur?
Du får klara det här ensam.
Det klarar du.
Var det en haj?
Vad fan gör en haj på ett flygplan?
Brandon sa att vi skulle vänta.
Jag tycker också att vi ska vänta.
Och det första vi ska göra är att fixa din arm.
-Var är första hjälpen-lådan? -Bakom dig.
Ge mig den här.
Ja, jag vet, jag vet.
-Jag behöver nåt mer än ett plåster. -Jag behöver en bok, eller nåt.
-Jag läser bara e-böcker. -Hämta din platta, då!
Ge mig bandaget.
-Vad sägs om de här? -Bra.
Härligt. Det är det närmaste Cabo jag kommer.
-Det här kommer att göra ont. -Det gör redan ont.
Helvetes jävlar!
Håll ner den här sidan, och så ner under. Tack, Danilo.
Vi sätter dig ner.
-Du har gått upp i vikt, kompis. -Det är muskler.
Okej, bra.
Det är ingen fara, Rosa.
Räddningsbasen till 0-Oscar-10.
Guvernör Abrahamsons dotter finns ombord, han vill bli uppdaterad.
Fyra andra helikoptrar är på väg.
-Det största uppdraget på länge. -Ja.
Inga spår efter nåt?
0-Oscar-10 till basen. Begär utvidgad sökning. Kom.
Godkänt.
Jag är inte säker på att vi bara ska vänta.
-Vet du bättre än Brandon? -Han är inte här nu.
-Vi kommer att bli räddade. -Ingen kan rädda oss här nere.
Jag vet bara vad Brandon hade gjort.
Vänta.
Ja, vänta.
Jag är ledsen för det som hände Brandon.
Jag är ledsen för det som hände din man.
Och din morfar.
Vi vet inte hur skadat planet är. Den svarta lådan kan vara långt borta.
Vi kanske inte har luft så det räcker.
Brandon köpte oss tid. Vi klarar det, Jed.
-Hur är det med dig, unge man? -Armen er som ny.
-Jag skulle kunna bli basebollproffs. -Var har du lärt dig det?
-Mormor var soldat i kriget. -Sjuksköterska i armén. Löjtnant.
Jag tjänstgjorde i Irak. Det var där jag träffade Hank.
Jag behandlade såren han fick från granatsplitter.
Vi har inte varit ifrån varann en enda dag sen dess.
Jag kan knappt tro att jag aldrig kommer att få höra hans röst igen.
Se hans leende. Få en av hans hemska presenter.
Som de där rullskridskorna han gav dig i födelsedagspresent.
-Snart passar de dig. -Herregud.
-Herrejävlar. -Herregud.
Hajarna äter på kropparna.
Jag vill inte dö här nere.
Det ordnar sig, Rosa. Vi ska få ut dig härifrån. Jag lovar.
De letar redan efter oss där uppe.
När är Chloes löpartävling?
Nästa vecka. Hon är orolig att hon inte är redo.
-Det kommer att gå bra. -Ja, jag säger det. Hon är vältränad.
-Till skillnad från sin pappa. -Vad menar du?
Den enda träning du gör är att sträcka dig efter pommes.
Jag åt burgare till frukost en gång. Det får jag visst aldrig glömma.
Räddningsbasen här. De andra helikoptrarna har inte sett nåt.
Utöka ert område med en sjömil rakt västerut.
Hur lång tid har vi, tror du?
Det där fönstret var ovanför vattnet för en stund sen, så tre-fyra timmar.
Vi har tid.
Om skrovet håller.
Ingen fara. Det var inget.
Tror du inte att en steward vet nåt?
-Jag är faktiskt ingenjör. -Einstein pratar.
-Är ljuden nåt problem? -Luftfickan är som en ubåt.
Men ubåten har ett tjockt lager metall. Det här är tunn aluminium.
Skrovet kan hålla på det här djupet. Men om det spricker är vi körda.
Kapten Lycka här borta skrämmer skiten ur mig.
Håll i dig.
Vad är det här?
Vad är det som händer?
Välkomna till Cabo. Vi hoppas att ni haft en behaglig resa.
Det är ingen fara.
-Lutningen är brantare nu. -Vi är mycket djupare ner.
Tycker du ändå att vi ska vänta?
Havsbotten är inte så stabil som Brandon trodde.
-Ska vi simma ut genom hålet? -Vi har nog inget val.
Men hajarna då?
Vi behöver en avledande manöver.
Bubblor. Hajar gillar inte bubblor. Det har jag lärt mig i skolan.
Allvarligt? Ska vi ta råd från en åttaåring?
-Jag är tio. -Jag bryr mig inte.
Vi försöker bara lista ut hur vi ska ta oss ut.
Det är omöjligt. Vi klarar oss inte till ytan utan luft.
-Jag kan hålla andan länge. -Och jag var tävlingssimmare.
Vänta lite.
Minns du de där solbrända killarna med dykarutrustning?
-De checkade in en kräkgrön väska. -Den är i lastrummet.
-Jag försöker bara vara konstruktiv. -Vi kan nå lastrummet härifrån.
-Det finns en lucka. -Så vi skulle kunna hitta den?
Men tuberna är tomma. Annars hade de inte fått checka in dem.
Vi kan väl fylla dem?
-Det tror jag inte. -Jo, visst.
De här små grejerna, då? Det pyser luft ur dem.
De kanske har annan utrustning som kan vara till nytta.
Vi kommer att behöva masker och våtdräkter.
Vi kan kolla i hyllorna ovanför sätena också.
Tror du verkligen att vi kan simma upp till ytan?
Även om vi kommer ut genom hålet är det långt till ytan utan luft.
Ja, det tror jag att vi kan. Vi måste prova.
Kolla i bagagehyllorna ni. Jag måste kissa.
MAMMA
-Ser du det där? -Ja. Men inga tecken efter planet.
Det har nog sjunkit nu.
-Vänta. -Vad då?
Det är nog här.
Fan. Jag hade hoppats få se överlevande.
Det finns fortfarande lite hopp.
Ni får 15 minuter. Räcker det?
0-Oscar-10, möjligt fynd. Påbörjar rekognosering.
Hör ni!
Ja, för fan!
Fan.
Skit samma. Men leta vidare, bara.
Är du rädd?
Lite. Det är okej att vara rädd, Rosa.
Jag minns när jag var rädd i din ålder.
Jag mådde bättre när jag hade nån att dela det med.
-Nån som alltid sa rätt saker. -Som vem då?
-Som min mamma. -Min mamma är också sån.
Hon sa alltid att jag skulle tro på mig själv.
Tror du att vi kan ta oss ut härifrån?
Jag inte bara tror det, jag vet det.
Vi måste bara hitta dykarutrustning. Kom hit.
Ledsen att dra ner stämningen, men det fanns ingen i kabinen.
Titta! De kommer och räddar oss!
Fan! Hallå! Vi är här inne! Här borta!
-Hjälp! -Kom igen. Här borta!
Herregud.
Vänta.
Vänd dig om.
Vänd dig om!
Va?
-Vad då? -Titta bort.
-Var är den andra dykaren? -Han simmade ner mot hålet.
Kom igen.
Han är död. Det måste han vara.
Vi måste ta oss ut själva.
Vi måste åka, Eli.
De är erfarna dykare. Basen har koordinaterna. Förstärkning kommer.
Men vi måste åka.
Lystring, basen. Förstärkningen måste hit så fort som möjligt.
Om den andra dykaren tog sig in i planet så är han död.
-Vi kan använda hans syrgas. -Jag antar det.
Hans kropp måste ligga där. Kan du hjälpa mig att leta?
-Ser du nåt? -Jag vet inte, jag tror det.
-Jag ska titta igen. -Ava!
-Är det nåt där? -Ja. Det är nåt där nere.
Jed! Vad fan? Få upp honom!
-Kom upp, nu. -Ge mig handen.
Är du okej?
-Fan! -Jed!
Ta tag i min arm!
Räck mig handen!
Vad fan?
-Fan. -Dra honom hitåt, Ava.
Rosa, stå bakom gardinen, där jag ser dig. Håll dig borta från vattnet.
Gör det!
Det ordnar sig.
Jag behöver säkerhetsbälten, vatten och gasbinda.
-Här finns säkerhetsbälten. -Vi måste spänna dem.
Sätt det här ovanför knät. Så hårt du kan.
Okej? Spänn åt. Gör samma sak med det här.
Högre upp. Så hårt vi kan.
Du klarar det.
Det går bra.
Hur illa är det?
Vi har stoppat blödningen. Du klarar det.
Jag känner inte foten.
Du har förlorat benet under knät, Jed.
Då blir det visst inget triatlon.
-Men du har gått ner flera kilo. -Men för fan, Kyle...
Den bästa vännen i hela världen.
-Har du kuddar och filtar? -Det finns det här.
Bra. Här.
Rosa?
Mår du bra?
Jag kan ändå komma ut härifrån.
Det kan jag.
Jag har sett värre saker i Irak.
Soldater man inte ens bad för, som klarade sig. Det ordnar sig.
Vi måste bara hitta dykarutrustningen i lastrummet.
-En grön väska, eller hur? -Ja.
Tack. Det här är luckan som går in till lastrummet.
Här är det.
-Låt mig gå. -Vänta.
-Det är översvämmat. -Här är ett nödbloss.
Specialbagaget ligger på höger sida.
Ava?
Ava.
Okej. Masker, våtdräkter. Vänta lite.
Det är bara fyra.
Vi får aldrig ut honom. Titta på honom.
Jag måste försöka.
Hör du. Håll ut.
Tänk på din dröm att åka till Alaska och se norrsken.
-Vi gör det snart, okej? -Det säger du jämt.
-Den här gången menar jag det. -Det är säkert ändå inte så häftigt.
Förlåt. Om det inte vore för mig hade du inte legat här.
-Det kommer inga fler dykare. -Ge dem lite tid.
Ava.
-Jag är ledsen. -Vad menar du?
Jed? Jed!
-Kom igen. Kom igen. -Ava.
Det funkade ju på dig.
Jed försökte hjälpa mig, och jag fick honom dödad.
Han trodde på mig.
Han var modig, eller hur?
Han försökte alltid vara modig.
Jag har aldrig behövt vara modig.
-Du är modig nu. -Först mamma, sen Brandon, nu Jed.
Jag har ingen kvar.
Vad var det?
Vattnet stiger mycket snabbare nu.
Vi måste ut härifrån. Fort.
Jag tycker inte det. Vi blir fiskmat.
Vi använder bubblor, som Rosa föreslog.
Vi kan inte andas in den här luften, men vi kan blåsa bubblor-
-för att hålla hajarna borta.
-De är rätt små. Hjälper de? -Det finns jättemånga.
De flesta är nere hos hajarna.
Även om vi klarar hajarna måste vi simma...
Vi måste bara få tag i dykarens syrgastub. Den är där nere.
-Är du okej? -Jag klarar inte det här.
-Jag hjälper dig. -Ingen kan hjälpa mig.
När jag var liten tog pappa med mig och simmade.
En dag dök jag ner till botten i den djupa änden.
Men jag fick problem. Det var för långt upp till ytan.
Jag höll andan så länge jag kunde och hoppades att han skulle hjälpa mig.
Men det gjorde han inte.
Jag nådde ytan i allra sista sekunden.
Hur länge höll du andan?
Jag vet inte.
Två minuter, tror jag.
Det räcker.
Vi behöver fler. Ju mer bubblor, desto bättre chans har vi.
Fem på varje sida.
Jag behöver ingen.
Jag slog skolrekordet i crawl när jag var 16. Jag klarar mig utan våtdräkt.
Är den till mig? Tack.
Vad vill du bli när du blir stor?
Nåt med djur. Kanske veterinär.
Vad vill du bli?
Jag ska läsa färdigt min juristutbildning.
Men först ska vi ta med dig hem till mamma och pappa.
Vad är dina planer om vi kommer ut härifrån, flygpojken?
Jag åker hem till Guadalajara och gifter mig med min partner.
Välj dina ord med omsorg, amigo.
Jag har inga. Förutom att han har tur.
Nu ska tar vi oss ut härifrån.
Jag älskar dig.
Det är okej.
Vad fan är det som händer? Vi tippar, känner ni inte det?
-Håll dig lugn! -Det tänker jag inte, vi glider ner!
-Vad är det? -Inget.
Fan! Fan! Vi ligger halvvägs över på...
Gud hjälpe oss.
Vi sjunker, Ava!
Vi är okej. Vi måste behålla lugnet. Inga plötsliga rörelser.
Vi håller oss till planen.
Det ligger en dykare där nere. Syrgastuben har två regulatorer.
Rosa får den ena. Den andra delar vi andra på.
Simma ut genom det stora hålet vid vänster vinge.
När vi är ute drar vi i snöret på flytvästen.
Men först när vi är ute. Vi delar på syrgastuben tills vi är vid ytan.
Vi måste ge allt vi har, tveka inte.
Är du med, Kyle? Tveka inte. Tror du på mig?
Du tar hand om Rosa, eller hur?
Jag skulle göra vad som helst för henne.
Men jag skulle bara sinka er.
Minns du när vi gick till djurparken-
-och du ville ha morfar framför dig och mig bakom dig?
-Det är samma sak nu. -Men morfar är inte här.
Hans ande vakar över dig.
Det får du aldrig sluta tro på.
Och du har mr Tibbs. Och Ava.
Okej, det är dags.
Så fort du ser en haj drar du i snöret.
Nu gör vi det här.
-Det är grönt. -Jag är så stolt över dig, Rosa.
Gå, nu.
Är du redo? Jag räknar till tre.
Ett, två, tre.
Så stolt över dig.
-Är du redo? -Ja.
-Redo? -Ja, jag är bakom er.
Hank.
Ta hand om Rosa.
Jag klarar inte det här, jag klarar inte det här!
Rosa!
Danilo!
Rosa!
Hjälp! Hjälp! Jag är här! Här borta!
Är det nån mer?
Mormor!
Morfar sa att han ville ha mr Tibbs med sig, om han fick problem.
-Och jag behöver honom inte längre. -Okej.
0-Oscar-10 till basen.
Säg till guvernören att hans dotter är räddad. Det är ett mirakel.
Tre överlevare totalt.
Översättning: Tilda Appelberg Scandinavian Text Service
Ansvarig utgivare: Kristina Nises