UN CADOU DE LA TIFFANY
Asta e o tăietură rotundă, cealaltă e o...
- Tăietură prințesă. - Da.
Denumirile astea nu mi se par potrivite pentru ea.
Există o tăietură prezidențială?
Ce ziceți
de ceva un pic mai clasic?
- Ăsta e perfect! - Ai gusturi bune, Daisy.
Da, am.
Ai auzit-o pe șefa.
Foarte bine. Pe aici.
Bună! Pot să te ajut?
Scuze. Caut un cadou pentru prietena mea.
Mă gândeam la una dintre cutiile astea albastre.
Bine. Te-ai gândit la ceva anume?
Nu chiar.
Doar speram la ceva rezonabil.
- Să-ți arăt ce avem. - Grozav!
Ești sigură că ești de acord?
Da, tată. Sunt bine. Bine?
Totul e bine. Îmi place...
Oamenii sunt nebuni aici.
Nu sunt mai nebuni decât în LA.
Doamne, tată, e bine?
- Nu pleca! - Nu plec.
- Ești bine, omule? - Da.
Ați sunat la urgențe?
Nu, dar e o ambulanță chiar acolo.
Hei, ești bine? Hei.
Bună, sunt paramedic. Mă ocup eu.
Serios, sunt bine.
- Domnule, cum vă numiți? - Ce? Sunt bine.
Da, ești bine.
Mai trebuie harissa?
Îți mai trebuia harissa.
Perfect. Să punem la fiert.
Grozav.
- Iar vorbești cu peștele? - Nu.
Vorbesc cu supa.
- Ei bine, am adus Eureka. - Dumnezeule! Mulțumesc.
Astfel de prietenă sunt. Tu ai cerut doar lămâi.
- Dar știu că îți place soiul Eureka. - Eureka!
- Da, pentru că îți place să faci așa. - Trebuia.
Bine, uau...
Aniversare acasă, nu?
Rach, mă bucur că în sfârșit ai înrămat asta.
Voi iubi mereu prima noastră creație.
Chiar dacă acel critic a spus că ambianța aduce a benzinărie.
Mie îmi plac benzinăriile. Au gustări foarte bune.
Doamne, ești atât de pozitivă! Este înspăimântător.
Trebuie să mă schimb. Poți fierbe supa în două minute?
Bine. Ai mâncare în păr, apropo. Da, chiar acolo.
Știi, e uimitor câtă mizerie ești capabilă să faci.
Pare că ai predat un curs de gătit pentru copii.
Da, asta încercam să fac.
Ar trebui să pleci, deoarece Gary ajunge aici în jur de șapte.
Bine, deci cred că plec cam în două, trei ore, atunci.
Foarte amuzant! Ce ești, comediană?
Îmi strâng cele mai bune glume.
Apropo, i-am văzut recenzia în revista New York.
- Da? - Cei mai noi tatuatori din New York.
Presupun că a fost mâna ta.
Bine, așa e.
Ce e? I-am trimis niște cannoli. Am zis: „Poate pui
o vorbă bună la editorul de cultură.” Și au făcut-o.
Ce generoasă ești!
Poți cumpăra oameni cu cannoli. E bine de știut.
Terri,
n-ai zis nimic despre ținuta mea. Ce părere ai?
Arăți incredibil.
E cam mult, dar cred că voiam să fiu cam ca
JLo care-și ia copiii de la școală pe drumul spre premiile Grammy.
Sigur nu va observa dezordinea din bucătărie.
Nu.
Îți sună telefonul.
Este Gary.
- Se pare că mănânc pește diseară. - Terri!
Ce e?
Bună, dragule! Ești pe drum?
Scuze, cine e?
Ce?
Nu-l găsesc nicăieri.
Dacă îți găsesc telefonul, îmi iei și mie unul?
Nu începe! Și nu-i spune, pentru că nu-i place.
Hei!
Te rog, de parcă n-ai văzut Moana.
- Cum e la voi? - Este foarte bine.
Copacii sunt luminați, ne-am dus patinaj
- ...și am văzut un tip lovit de mașină. - Dumnezeule!
Nu, a fost o zi bună, fără tipul ăla. Dar e bine, cred.
Putem să repetăm totul când ajungi aici.
Nu trebuie. Îmi amintesc foarte bine. Mulțimea, mirosurile.
Îmi plac toate aceste lucruri.
- Când ajunge avionul tău? - Mâine seară la ora 17:00.
Ce veți face până atunci?
Daisy va sta cu Nina, pe care nu a mai văzut-o din clasa întâi.
Distractiv. Bine.
- Da, cât timp tata are o ședință. - Ce ședință?
Vanessa! E timpul pentru Margarita.
Vin.
Bine, trebuie să plec. Ne vedem curând, cu multe cadouri.
- Bine? - Profită de ultima zi cu fetele!
Deci, uite, Vanessa nu trebuie să știe despre ședință.
Ce e?
Ai zis: „Cred că omul e în regulă.”
Scumpo, ambulanța a ajuns foarte repede.
Dar uneori oamenii nu sunt în regulă.
Dacă nu este?
Ai dreptate.
Cred că e bine,
dar putem merge dimineață la spital să vedem.
Bine.
Doctorul de gardă de aseară mi-a spus că a avut o comoție.
Cât de rău este?
Cum te simți?
Am fost și mai rău.
Comoția este ușoară. Nu există fracturi. Poate niște vânătăi.
- Asta e tot? - Da.
La naiba!
Telefonul meu.
Ce?
S-a spart.
Da, ai dreptate. Pare că va fi bine.
Bine, Rita se ocupă de aici.
- Bine. - Bine.
Bine, deci îl ținem să-i facem un RMN, pentru că are niște pierderi de memorie.
Pierderi de memorie? Nu a zis nimic.
Nu-ți amintești ce s-a întâmplat aseară?
Nu prea.
Nu poate fi de bine. Sună rău. Este ceva serios?
Va fi bine.
Deci, o să mă ia cineva curând. Nu-i așa?
Nu până diseară. În cel mai rău caz, mâine.
- Ar trebui să pleci. - Nu, nu te las aici.
Haide! Serios.
- Mai bine îți faci griji pentru telefon. - Termină!
S-a stricat.
Sunt foarte bine. Ar trebui să fii la restaurant.
Serios.
Sigur?
Da.
Bine.
- Pa! - O să-ți iau lucrurile.
Astea sunt.
Ai grijă de el!
- Te iubesc. - Te iubesc.
Hei, când vin gustările aici?
Nu, nu suntem din familie. Pur și simplu... Am vrut să-l vedem.
Știm doar că a fost lovit de un taxi.
Îmi pare rău. Nu pot da informații despre pacienți.
- Mai ales dacă nu-i știți numele. - Vrem doar să știm dacă e în regulă.
A venit aseară, a fost lovit de un taxi în SoHo.
Tata l-a readus la viață.
- Nu, nu e... - Ba da. A fost datorită ție.
- Scuzați-mă! Bună! - Nu este...
Bună!
Scuze că vă întrerup.
V-am auzit. Ați fost cu tipul care a fost lovit de taxi?
- Nu trebuie să ziceți nimic. - Știu. Numele lui este Gary.
Are o comoție.
- O, nu! - Dar e mică. Va fi bine.
- Da. - Mă bucur.
Ai auzit, D?
- Ce s-a întâmplat? - Îmi pare rău. Nu puteți sta aici.
Dacă vreți să stați de vorbă, mergeți în altă parte!
Tu și Gary sunteți căsătoriți?
Nu. Nu, suntem...
Prieteni buni?
Ești stripteuză?
Ce?
Locuiești în New York?
Da, locuiesc în Queens.
- Dar voi? - În LA.
Dar am locuit aici și s-ar putea să revenim.
Tare. Poți lucra din orice oraș. Pe ambele coaste, mișto.
Într-un fel. Știi, sunt profesor de scriere creativă la UCLA.
- Mișto. - Dar e și autor
și vrea să mai scrie o carte.
Da, deci probabil ar trebui să plecăm,
înainte ca Rachel să aibă numerele personale.
Cel puțin nu am stricat cererea.
N-am auzit nimic. N-am auzit absolut nimic.
Am luat-o razna. Ar trebui să mă duc la culcare.
Să-mi pun haine de oameni.
Port tocuri într-un spital. Asta fac.
- O să plec. - Să dormi?
Pare important.
- Cred că ai dreptate. - Și eu cred asta.
Deci, dacă cumva ajungeți în Bryant Park,
restaurantul meu are un stand în piața de Crăciun
și mi-ar plăcea foarte mult să vă mulțumesc cu o masă sau...
- Serios? - Da.
- Cum se numește? - Se numește Gillini.
- E o brutărie. - Da?
Și restaurantul e în Little Italy.
Stai așa, tocmai te-ai întâlnit cu cel mai mare consumator de pâine din America.
- Nu se poate! Tu erai? - Da.
Voiam să te cunosc, de ani de zile.
Dumnezeule!
La naiba!
Birou pe colț!
Bravo! Se pare că tipăriturile nu a dispărut de tot.
Ei bine, mă țin cu dinții.
Ia loc!
Să vedem dacă te convinge să revii la Simon & Schuster.
Bine, asta voiam să aud.
Stai, deci nu deschizi cutia?
Nu. Nu pot.
Pot. Dar nu pot. Nu e în regulă.
Ar fi mai rău decât să cauți în telefon.
Dar e în spital. Nu va ști.
Terri, n-aș putea s-o pun la fel.
Știi că fundele mă stresează.
Degetele mele mititele. Nu se descurcă.
Așa e.
Ai avut adidași cu arici până în a VII-a.
Dar Sophia se pricepe, nu-i așa, iubito?
Desigur că da.
Haide, trebuie să știu ce e înăuntru.
Unde?
Te comporți de parcă nu-ți spun tot.
Dacă e ceea ce credem că este? Nu știu dacă sunt pregătită pentru asta.
- Ce o să fac? - Hei, ar fi mai surprinzător
decât dacă ar avea un copil secret, nu?
Are un copil secret?
- Terri! - Bine.
Bine. Deci, care este planul?
Planul e că lucrez până când îl programează la un RMN,
și apoi îl iau. Ăsta e planul.
Și cutia? O lăsăm baltă?
Nu, dar faza e că nu știm sigur că este un inel, nu-i așa?
- Vând o mulțime de chestii la Tiffany's. - Ce cutie?
Vând și stilouri, și la un moment dat
am văzut un yo-yo de acolo. Ar putea fi un yo-yo, Terri.
La naiba, dacă ți-a luat un stilou sau un yo-yo, e mai grav.
Nu știu, un yo-yo de la Tiffany's mi se pare destul de mișto.
Tocmai am intrat. Trebuie să închid și... Îmi trebuie vreo 17 cafele.
Bine. Pa!
Fato, e o tâmpenie.
Bine că nu suntem așa.
VANESSA - ÎNTÂRZII DIN NOU. OMOARĂ-MĂ! CEL MAI NAȘPA CRĂCIUN!
Tată, sunt Daisy, de pe telefonul Ninei, pot să rămân la cină?
Poftim! Ce recomand?
Focaccia Za'atar, usturoi, roșii uscate
sau cornetto, preferatul meu.
E o poveste amuzantă. Pe scurt.
M-am costumat în cornetto de un Halloween când aveam 11 ani.
- A fost o minunăție de tip papier-mâché. - Mă grăbesc.
Am divagat. Da.
Nu! Continuă!
Bună!
Nu eram sigur că vei fi aici, dar eram prin zonă și mi-am amintit.
- Cât e asta? - Este 4,99$.
- Ce este asta? - E un
- ...tocător. - Pot să-l cumpăr?
Sigur, da. Numai să termin cu ea.
Bine. Perfect.
- Mulțumesc foarte mult. - Aș vrea o cafea. Fierbinte.
Bine, mă ocup de dânsul și revin.
- Ești bine? - Da. Sunt bine.
Taxez mai mult, dar aș putea ajuta măcar cu cafeaua.
Vai, nu, mulțumesc! Dar mă... Doar că totul este...
Doamne!
Totul merge bine.
Sunt aici de 15 minute.
Pot cumpăra toate acele cornetti și cinci cafele?
Ai un manager?
Oricare ar fi tariful tău, îl plătesc.
- Cine vrea cafea? - Eu!
Mulțumesc că te ocupi de asta.
Mulțumesc. Zi frumoasă!
Vai, omule!
- Ce ați dori? - Pentru doi.
Sigur.
Două ape sau numai una?
Bine. Am înțeles.
Face 4,75$.
Bun, grozav!
Sunteți bine?
Te descurci?
Mulțumesc mult.
- E bun ăsta. - Este foarte bun, nu?
- Noroc! - Bine.
Nu mă gândeam că tocătoarele sunt atât de căutate.
Ai vești de la Gary?
Da, se pare că va face un RMN în următoarea oră.
Slavă Domnului!
- Unde sunt Daisy și... - Daisy stă la un prieten.
- Iar zborul Vanessei a întârziat, deci... - O, nu!
Mai am un pic de ciocolată caldă. Vrei o ceașcă?
- Sigur. - Vrei ciocolată caldă veche normală?
Sau ciocolată caldă à la Gillini?
Orice recomandă bucătarul.
Asta recomandă bucătarul.
Bine.
Da. Da, sigur.
Tu ești prietenul meu.
Ești delicios și mă faci fericită.
Voi turna un pic din tine. Doar un pic.
Am o mică tendință de a vorbi cu creațiile mele culinare.
Și eu vorbesc cu mine tot timpul când scriu.
De obicei țip la mine, dar e același lucru.
Noroc!
- Drăcie! - E bună, nu?
Ce?
Ei bine, ca mulțumire...
Pentru tine.
Ce e?
Soția mea decedată și Daisy obișnuiau
să facă pâine împreună, chiar înaintea Crăciunului.
Era brutăreasă?
Nu, pâinea era groaznică.
- E greu să faci pâine. - Foarte greu.
Nu m-am gândit la asta de ceva vreme.
Cum era? Dacă nu te deranjează că întreb.
Era ca...
Ca un cântec.
Ca o melodie pe care voiai s-o asculți la nesfârșit.
Riscul iubirii este pierderea, nu?
Așa spunea mama mea.
Când ți-ai pierdut mama?
De abia împlinisem nouă ani, deci...
Cam ăsta e tot timpul petrecut aici, deci...
Îți trimit factura.
Cum te-ai hotărât că asta vrei să faci? O brutărie?
Nu a fost niciodată o decizie fermă.
M-am îndrăgostit din ce în ce mai mult de ea.
Este o meditație, este dragoste, totul la pachet.
E o nebunie, dar îmi place că mereu iese ceva frumos din nebunie.
Îmi place asta, e mișto.
Nu vreau să mă bag. Dar Daisy spunea că scrii o carte?
O altă carte, da.
- Deci a mai fost una? - Da, a fost un dezastru.
- Un Titanic al cărților. - Sunt sigură că nu era atât de rea.
Ei bine, măcar nu a murit nimeni.
Știi, Gillini nu a fost primea mea afacere.
Prima mea afacere, primul restaurant, a fost un eșec total.
Imens, jenant, dezastruos, falimentar... Ai prins ideea.
Dacă a ta este Titanicul cărților, a mea a fost 127 de ore al restaurantelor.
Dar Gillini...
Gillini a fost întotdeauna visul meu. Arunc asta.
Bine.
- Știi ce este ăsta? - Un croasant.
În primul rând, este un cornetto.
Bine. În regulă.
Vărul italian mai puțin cunoscut al renumitului croasant.
Mulțumesc mult!
Știi de ce e atât de bun?
Pentru că a fost copt cu dragoste,
nu cu strategie.
- Și probabil cu o tonă de unt. - Da.
Poate că trebuie să începi să faci lucruri cu inima.
Nu cu capul.
Ei bine, am o idee de care sunt încântat cu adevărat.
Spune-mi, care e?
Trebuie să-ți arăt ca să înțelegi.
Dacă ai timp, am putea...
Nu știu... Da. Cred că am ceva timp.
Trebuie să las astea la adăpost, apoi îmi arăți.
- Da? - Da.
Da, bine. Nu, ar fi grozav.
Bine.
Locul meu secret.
Ce părere ai?
Da, e ca... Își vine să crezi că nu e nimeni aici niciodată?
Asta e...
E o nebunie.
- Ai mai fost aici? - Eu?
Da, tu.
Da, poate de câteva ori.
La naiba!
Păi, mințile mari gândesc la fel.
Nu, îmi place aici.
Asta mi-a inspirat ideea.
Continuă, povestește-mi!
E un roman despre lumină și întuneric.
Cu acțiunea în New York. E despre o fetiță.
Își face prieteni imaginari în umbrele clădirilor orașului.
E vorba despre cum își creează o lume în care oamenii ignoră umbrele,
dar acolo vede ea frumusețea și viața.
Ăsta... Ăsta e cornettoul tău.
Da, poate că da.
Cred că da.
E Gary.
O secundă. Bună, dragule!
Cum te simți?
Dumnezeule, e minunat!
Bine. Sunt aproape, așa că ajung imediat.
Bine. Te iubesc. Pa!
Gary tocmai a ieșit de la RMN.
Da, Vanessa mi-a trimis un mesaj, zborul ei a ajuns, deci ar trebui să plec.
Bine. Mulțumesc pentru tot.
Da. Mă bucur că Gary e bine.
Crăciun fericit!
Crăciun fericit! Apropo, sunt evreică.
- Hanukkah fericită! - Pa!
- Bună! - Bună!
Crăciun fericit!
Îmi place noul Gary. M-aș putea obișnui cu asta.
Ce e asta?
Firimituri. Fac o plăcintă pentru diseară.
Ce faci acum?
Asta e o omletă cu hasmațuchi cu sos de lămâie verde
și un mănunchi de roșii coapte.
Ouă, ierburi, roșii.
Ce s-a întâmplat?
Nimic, doar că e cam mizerie aici.
Îmi pare rău.
- Avem sos picant, nu? - Da, e chiar acolo.
Bine. Slavă Domnului! Bine.
Hei, iubito, de ce nu lași ouăle alea un pic?
Avem cadouri de Crăciunakkah de deschis.
Haide!
Bine, vrei să facem asta acum?
Bine, Vanessa, tu prima.
- Haide! - Nu, Daisy, tu prima.
- Poftim! - Bine.
Nu vrei să mănânci mai întâi? Dacă ouăle stau pe foc,
bacteriile se înmulțesc și se strică, sunt mai mortale când se răcesc...
Asta e pentru tine.
Tu primul.
- Bine. - Bine.
- Ce drăguț! - Una pentru fiecare zi.
Întotdeauna mi-am dorit un jurnal de idei pozitive. Mulțumesc.
Ăsta e cel mai scump indiciu pe care l-am văzut.
Nu am vrut să pară așa.
Nu, îmi place.
- Da? - Da.
- Poate te va ajuta. - Posibil.
Bine, acum e rândul Vanessei.
Să-l lăsăm pe tatăl tău să deschidă unul. Poftim!
- Acum putem mânca. - Nu.
E rândul tău.
Gary!
Bine, acum e rândul tău.
Bine.
Ethan!
Dumnezeule!
Sunt frumoși!
Sunt atât de drăguți!
Ce zici?
Ce? Nu credeai că o să-mi placă?
Nu, eu...
- Sunt perfecți pentru tine. - Atât de drăguți!
Nu știu ce să spun.
Nici eu.
Ești... Ești sigur?
- Da. - Da?
- Nu, doar că... - Și eu. Sunt...
Adică, asta este... E un moment foarte important.
- Știi? - Foarte important.
Foarte!
Adică, credeam că am ceva pregătit să-ți zic.
Sunt sigur că aveam. Îmi place să vorbesc.
- Așa e. - Știi, deci...
Dar eu nu...
Nu-mi amintesc la ce mă gândeam sau...
- Sau ce aveam de gând să spun. - Nu e nevoie.
- Nu... - Nu trebuie să spui nimic.
Nu contează.
Cui îi pasă dacă nu-mi amintesc o zi sau două, nu?
Ceea ce îmi amintesc
sunt ultimii trei ani, Rach.
M-ai făcut un artist mai bun.
O persoană mai bună.
Și trebuie să-ți mulțumesc pentru asta.
Pentru că mă încurajezi
și îmi spui că pot face mai multe și...
Și crezi în mine.
Așa e.
Deci...
Doamne!
Vrei?
Da.
Transpir!
Șampanie.
- Bine. - Bine.
La naiba!
Bine, e timpul să mâncăm.
De unde putem comanda de Crăciun, pentru că nu am gătit.
- Hei, iubito. - Mulțumesc.
Ce s-a întâmplat?
Sfinte Sisoe!
Dumnezeule!
A jefuit o bancă?
Probabil că și-a vândut un organ sau ceva. A omorât pe cineva?
Sunt unii care fac fraudă cu asigurări.
Nu spun că asta a făcut, dar e un inel al naibii de mare.
- Este superb, Rach. - Mulțumesc. Este imens.
Absolut imens.
A făcut o treabă grozavă. A strâns bani pentru un studio, dar...
La revedere. Mulțumesc foarte mult.
...clar și pentru ăsta.
În loc să economisești pentru aparatul de cappuccino pe care-l voiați,
- ...i-ai putea lua soției ceva frumos. - Îți plac cafelele mele cu desen.
Ți-am făcut fața săptămâna trecută, ai adorat-o.
- Aia eram eu? - Da.
La naiba, nu!
În fine, dați o petrecere mare?
Nu cred. Nu mă omor după petreceri.
Nu. Îi place romantismul, nu gălăgia.
Mă bucur atât de mult pentru tine!
- Mulțumesc. - Meriți totul, scumpo.
Hei, și eu mă bucur.
Dar, dacă sunt prea afectuoasă, îmi explodează inima.
- Nu se poate cu tine. - Nu pot.
- Merg la muncă. Să fii cuminte. - Da, o să încerc.
- Pa, Rach. - Pa!
Poți să iei asta? Mulțumesc foarte mult.
- Iau eu astea. - Hei...
Ce a fost cu mesajul ăla ciudat de aseară?
„East River este atât de calm noaptea.”
- Doamne, uitasem de asta. Da. - Da.
Cine ți-a dat ciuperci și poți să-mi dai numărul lui?
Nu. Eram într-un parc frumos cu Ethan, când a sunat Gary...
- Derulează înapoi, cine e Ethan? - Ethan.
Ți-am spus despre Ethan.
Nu, nu mi-ai spus niciodată despre un Ethan.
Ethan l-a ajutat pe Gary când a fost lovit. L-am întâlnit la spital.
Și apoi a venit la stand.
Și apoi voi doi v-ați plimbat romantic pe lângă East River?
Dumnezeule, Terri, nu dezbatem asta. Pierdeam timpul.
Locuiește în LA. N-o să-l mai văd din nou. Deci, nu contează, bine?
Bine.
Uite cum lucește!
Da.
Gary... Cum să-ți spun asta?
Pare că se străduiește.
Și nu spun că s-a schimbat total peste noapte,
dar pare că sunt atât de multe posibilități în viitor.
E atât de entuziasmat și eu sunt încântată și...
Hei, și eu sunt încântată.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
- Bling bling. - Bling bling.
Mă bucur că ești aici.
Am ceva ciudat să-ți spun.
Scuze?
Îmi pare rău, credeam că ești altcineva.
Unde e Rachel?
Ei bine, ea nu e aici acum, dar eu sunt.
- Bună! - Bună!
Se va întoarce la locul din Little Italy mâine după-amiază.
Pot să vă ajut cu ceva?
Nu, mă descurc eu.
Mulțumesc.
Surpriză!
Alvin Ailey.
Cine e?
E o trupă de dans. Va fi foarte distractiv.
Stai, sunt doar două bilete.
Dais, te descurci, nu?
Am zis că e timpul pentru o zi între fete.
Și tu ce ai de gând să faci?
Restaurantul italian pe trei niveluri din Times Square pare distractiv.
Nu, cred că am să încerc să scriu.
Da, nu am mai făcut-o de ceva vreme
iar orașul mă inspiră.
Dar, vei scrie în vacanță?
Dacă e în regulă.
Știi, oricum voiam o zi între fete,
așa că mi-ar prinde bine.
Mulțumesc, tată.
Da, sunt foarte onorată.
Mă îmbrac și plecăm.
- Bine? Bine. - Bine.
Mulțumesc.
Urați-mi baftă!
Te rog să nu-mi spui că ți-ai uitat iar telefonul!
Trebuie sa recuperezi inelul.
Ține minte să nu spui nimic!
Nu spun nimic. Nu. Promit.
- Hei, Rach! - Hei!
De ce aveai nevoie?
- Parcă trufe negre și... - Hribi.
Am vorbit la livrări.
Scot aperitivele din vitrină mai repede diseară.
- Perfect. Mai iau niște focaccia. - Bine.
- Bună! Scuze. - Bună!
O caut pe Rachel Meyer.
Și cine ești tu?
- Scuze. Sunt Ethan. - Ethan?
Bună din nou!
- Bună! - Dl East River.
Da, ea e Terri, partenera mea de afaceri.
De asemenea, sunt și prietena ei cea mai bună.
Parteneră de afaceri, prietenă. Face totul.
De fapt, îl căutam pe Gary.
Bine.
De ce ai nevoie de Gary?
Nu, scuze.
M-am gândit că poate e aici sau ne poți pune în legătură să văd ce mai face.
Cum se simte?
Ești un mic detectiv, nu-i așa? Și arăți și bine. Ai ochi...
- Dumnezeule, Terri! - Ce e?
Vreau... Avem nevoie de mai multă focaccia.
Poți să iei niște focaccia?
Știu că nu avem nevoie de focaccia.
Dar știi ceva? Mă duc să iau niște ciabatta.
- Mulțumesc foarte mult. - Ziua bună, domnule!
- La revedere! - Scuze pentru asta.
De fapt, iau masa cu Gary, undeva în apropiere.
Vrei să-i dau numărul tău?
De fapt speram să mă văd cu el.
Vrei să iei masa cu mine și cu Gary?
Da, ar fi grozav.
Sau te-aș putea conduce.
- Cum o fi. - Bine.
Sigur. Absolut. Duc astea în spate.
- Bine. - Și plecăm.
Super!
Gary?
Ai timp pentru încă unul?
De fapt, ar trebui să plec.
Ești sigur? Tipul ăsta te-a cerut, omule.
- Da? Bine. - Da.
Sunt sigură că Gary o să vină în curând.
Bine. Pot să aștept până vine.
Da, am uitat că este... Da.
Dimineața de Crăciun.
Asta e... Este...
Îți stă foarte bine.
Mulțumesc. E un gest atât de mare, nu-i genul lui Gary.
Dar, ce inel!
Este cel mai frumos inel pe care l-am văzut în viața mea.
Da.
Dar la tine? Cum a mers cererea ta?
Nu am făcut-o.
Dar am s-o fac.
Gary.
Se pare că a fost reținut la serviciu,
așa că nu cred că ajunge.
Putem să rămânem, dacă vrei.
- Sigur. Da. - Scuze pentru asta.
Cum te-ai cunoscut cu Gary?
De fapt, asta.
Am vrut să-mi fac un tatuaj cu numele mamei și cineva mi-a recomandat salonul
și el era artistul disponibil, ceea ce e foarte amuzant.
Adică, știu că sună siropos.
Dar acum mă întreb dacă a fost soarta.
E amuzant...
Ciudat.
Vreau să te întreb... Am o întrebare bună.
Gary este un tip bun.
- Nu-i așa? - Da.
- Da.
Adică, să zicem,
ar da înapoi o bancnotă de 5$ dacă cineva ar pierde-o?
- Poftim? - Da. Nu, asta e... Da. Asta este...
Încercam să-l cunosc mai bine.
Cum să-l descriu pe Gary?
Gary este un artist.
E super-talentat.
La suprafață, poate părea un pic egocentric,
dar e mult mai mult de atât.
Mi-a fost alături când s-a destrămat primul meu restaurant.
A fost uimitor.
Încerc să mă mai gândesc la altceva. Adică, sunt multe de spus.
Alt exemplu.
Brățara a fost a mamei mele.
O port peste tot. Aș fi devastată dacă aș pierde-o.
Este foarte prețioasă pentru mine. Ai înțeles.
Mi-am scos brățara când mi-am făcut tatuajul.
Și, când am ajuns acasă, mi-am dat seama că nu o aveam. M-am panicat.
Am fugit la metrou.
Și acolo era Gary.
A venit până în Astoria.
Îmi amintesc că mă uitam la el și mi-am zis: „Este genul ăsta de om.”
Deci, dacă vreodată... Ei bine, atunci când mă supăr
că întârzie sau că ratează cina sau
că e prins în propriile sale lucruri
sau că e mereu la telefon,
îmi amintesc că el e tipul care a mers opt stații
pentru mine, când nici măcar nu mă cunoștea.
Scuze. A fost un răspuns lung,
dar da, este genul de tip care ar da înapoi 5$.
Chiar îți place pâinea.
Da. Adică, da.
Fanul numărul unu.
- Numero uno. Ăsta ești tu. - Numărul unu.
Nu-mi vine să cred că se mișcă împreună așa.
Copiilor din clasa mea le e greu să se așeze în ordine alfabetică.
Da, bine, eu eram geloasă că erau atât de flexibili.
Fac yoga de trei ori pe săptămână și abia-mi ating degetele de la picioare.
Brian?
Vanessa! Bună!
Ce mai faci?
- Bine, tu ce mai faci? - Bine.
Bine.
Scuze. El este colegul meu, David.
David, ea este Vanessa Randall.
Făcea publicitate la noi pentru cărțile de adolescenți
înainte să treacă de partea întunecată.
LA.
Păi, trei ani de străzi pline de zloată și mizerie au fost cam mult pentru mine.
Perfect de acord.
- Ea e Daisy, fiica lui Ethan. - Bună!
Brian mi-a făcut cunoștință cu tatăl tău.
Așa e. Mi-a arătat o poză cu tine zilele trecute.
Sunt foarte entuziasmat că a venit Ethan.
I-am tot spus să mai încerce o dată.
Pun pariu că tu l-ai încurajat.
Întotdeauna îl încurajez, dar, știi și tu. Știi cum e Ethan.
Trebuie doar să continue.
Nimeni nu are un glob de cristal, nu?
- Da. - Trebuie să facem ce putem.
- Mi-a făcut plăcere. - Și mie.
- Încântat de cunoștință. - Pa!
Bine.
Doamne! Și ăștia erau noi.
Taxi!
Bună, T!
Uite cine-i aici!
E supărată, nu?
Am venit să-i fac o surpriză.
I-am luat flori.
Frumoase, nu?
Sunt de la colț.
E aici?
Nu, de fapt n-am văzut-o de când a plecat să se vadă cu tine.
- Știi la ce mă gândeam mai devreme? - La ce?
La cartea pe care o vei scrie.
Sper să o scriu.
Cum adică speri?
Am amânat mult și am tărăgănat.
Am un terapeut grozav.
Trebuie doar s-o faci.
Abia aștept să trec pe lângă o librărie și s-o văd în vitrină.
Îmi place asta.
Nu pot vedea pe nimeni
În afară de tine
- Ador cântecul ăsta. - Ador cântecul ăsta.
Bine.
Am ochi
Doar pentru tine
Bine.
Asta este ridicol.
Este frumos, totuși.
Poate milioane de oameni
Trec pe drum
Dar toți dispar
Ethan, îmi pare rău că nu a venit Gary, dar eu...
Pot să te întreb ceva?
Chiar ai venit să-l vezi pe el sau...
Ești în regulă?
Să ajungi acasă de aici?
Poftim?
Sper că totul va ieși bine pentru tine.
Indiferent ce se întâmplă, vreau să știi
că vorbesc serios.
Gary Wilson - Apel ratat
GARY WILSON Vi-l prezentăm pe domnul New York Ink
Ethan?
Vin imediat.
Te-am sunat. Unde ai fost?
Îmi pare rău... Mi-am rătăcit iar telefonul.
Trebuie să-i pun un localizator.
Vrei să-mi spui ceva?
Nu ai de ce să te îngrijorezi.
Bine. Adică, ai insistat mult cu călătoria asta.
Am schimbat planurile.
Am zburat zece ore să fiu aici cu tine și Daisy,
pentru că m-ai rugat și, știi,
acum sunt aici, dar tu nu ești.
Știu.
Bine...
Orice ar fi, sunt aici.
Bine.
- Gary Wilson? - Ce pot face pentru tine?
Sunt Ethan Greene. Nu ne-am întâlnit oficial.
Da. Tu ești tipul de la accident.
Da, am citit raportul.
Da.
Mulțumesc mult pentru ce ai făcut.
Pentru puțin, omule.
Mă bucur că am putut ajuta.
Ce pot face pentru tine?
Cred că avem ceva unul de la altul.
Uite, am de lucru cât pentru o săptămână.
Deci, mulțumesc din nou pentru ce ai făcut.
Îmi vreau inelul înapoi.
Ce inel?
Inelul care ar trebui să fie la mâna iubitei mele,
dar l-am văzut la Rachel aseară.
Te-ai văzut cu Rachel aseară?
Bine.
Îmi dai inelul înapoi.
Iar eu îți dau cerceii înapoi.
Fără nicio problemă.
- Nu știu despre ce vorbești. - Ba da, știi.
Doar nu te gândești s-o lași să-l păstreze.
Să nu-i spui?
Nu te apropia de logodnica mea!
Dacă ai pierdut ceva, nu e problema mea.
- Bună! - Cu ce te pot ajuta?
M-am logodit recent.
- Mazel! - Mulțumesc foarte mult!
Și voiam să întreb despre curățarea lui, întreținere.
Nu am avut niciodată ceva așa de șic, nu vreau să-l stric.
Suntem întrebați des. Avem un kit de îngrijire.
- Te-ar interesa? - Da, e perfect.
Coc mult și nu vreau să-l stric.
Știam că vei spune „da”.
- Cum adică? - Nu uit niciodată un inel vândut.
Tu ai vândut inelul.
A făcut alegerea potrivită. Și a fost una grea.
Da?
Oamenii de aici spun că am un al șaselea simț pentru cupluri.
- Bine. - În fine.
Văzându-l, am știut imediat că acela e cel potrivit.
Da?
Felicitări din nou, tuturor celor trei!
Noi trei?
Fiica logodnicului tău e un caracter puternic.
- Nu, el nu are... - Care era numele ei?
Aproape îmi amintesc, este o floare.
Daisy! Da, Daisy e cea care a ales acel inel.
Ne-am uitat la tăietura rotundă, tăietura prințesă.
Dar ăsta era cel potrivit pentru tine.
Deci, ce zici de kitul de îngrijire?
- Gary! - T!
Ce ai făcut?
La ce te referi?
Adică, e la al treilea lot de secară.
Păi, este un magazin de pâine.
Nu ne trebuie atât de multe.
Asta face când e supărată.
Ce ai făcut?
Nu am făcut nimic.
Astăzi. Da.
Gary, mișcă-ți fundul în bucătărie și remediază asta, bine?
Bună, Rach!
Ai un pic de făină.
Scuze.
Uite, îmi pare foarte rău pentru noaptea trecută.
Clientul a venit târziu, și știi și tu cum este.
Nu-mi place să-i refuz.
Și o parte din asta este datorită ție.
Datorită articolului din revista New York. Pentru că ești cea mai bună.
De unde ai luat inelul, Gary?
Poftim?
Este atât de extravagant! Atât de frumos!
Știi, nu mă pot abține să mă întreb cum ai reușit asta.
Adică, l-ai cumpărat, nu?
Gary?
- Știi. - Da, știu.
Cum?
Nu contează asta, Gary.
Uite, Rachel, am dat-o în bară.
Da, așa e.
Dar, de asemenea...
- De asemenea, ce? - E ca și cum...
Când mă trezesc în miez de noapte, cu o idee nebună pentru un tatuaj,
odată ce o schițez, devine ceva evident.
Când te-am văzut deschizând acea cutie,
a fost cel mai evident lucru pe care l-am văzut vreodată.
Care era planul tău, totuși?
Voiai să aștepți până la bătrânețe ca să-mi povestești?
La ce te gândeai?
Mi-ai dat inelul de logodnă al altcuiva. Asta e o nebunie.
Știu.
E o nebunie. Nu știu ce s-a întâmplat.
Nu știu ce s-a întâmplat. Nu aveam niciun plan.
Apoi am văzut inelul la tine și mi-am dat seama
că asta îmi doresc cel mai mult pe lume.
Cum să renunț la asta?
Și dacă nu era niciun inel?
Cum adică?
Îl dau înapoi.
Așa că te întreb acum, când n-ai comoție,
nici inel după care să te ascunzi...
Mai vrei să te căsătorești cu mine?
Da.
Bineînțeles că vreau.
Văd un viitor împreună.
Și, dacă îmi mai dai încă o șansă,
voi face lucrurile mult mai bine.
Îți promit.
De fapt,
cred că trebuie să sărbătorim asta.
Hai să facem o petrecere de logodnă!
Ar trebui să avem o petrecere uriașă de Anul Nou aici.
Vărul meu Finn va fi în oraș și îi putem invita pe toți cei care ne iubesc.
Pentru că te iubesc, Rachel.
Să mă lași pe mine să vorbesc!
De ce nu poți cere inelul înapoi?
E complicat, scumpo. Uneori, când apare o încurcătură,
trebuie să fii atent la sentimentele oamenilor.
Și sentimentele tale?
East River.
Cred că ar trebui să fiu surprinsă că te văd.
Bună, Terri! Ea este fiica mea, Daisy.
Bună! Tata mi-a zis să nu vorbesc.
Nu-ți face griji! Nici eu nu sunt bună la asta.
Vrei s-o vezi pe Rachel? Din nou?
Da. Mi-a trimis un mesaj și mi-a spus să vin.
Da, e în spate.
Pot să mă duc să salut?
Da. Du-te! E chiar după colț.
Deci...
Ai ceva ce vrei să-mi spui?
Știi?
Știu că ceva pare ciudat
și am un sentiment că ai cumva o legătură cu asta.
Deci, vreau să știu ce se întâmplă.
Pentru Rachel.
- Bună, Rachel! - Bună, Daisy!
- Bună! - Tatăl tău e în față?
- Da. - Tatăl tău e aici?
Faci pâine?
- Pot ajuta? - Bineînțeles că...
Am nevoie de ajutor. Ar fi grozav. Vrei să iei un șorț? De acolo?
- Pot să vorbesc cu tine o secundă? - Da.
Ce vrei să fac? Vrei să vorbesc cu el?
Mă descurc.
Serios?
Doamne, mulțumesc foarte mult.
- Ești cea mai bună. - Bine.
Ne vedem la apartament mai târziu.
Poate stabilim detaliile pentru Revelion.
- Da? - Da.
- Te iubesc mult! - Bine.
Promit că n-o dau în bară. Bine?
Pa!
Ies prin spate.
În regulă!
Ce?
Are inelul meu. Eu am cadoul lui.
Uau, asta este mult mai rău decât credeam.
Am încercat să-i spun seara trecută, dar nu am putut.
Eu...
N-am vrut s-o rănesc.
Bine. Perfect. Pune mâinile acolo!
Murdărește-te puțin!
A ta e mult mai bună decât a mea, P.S.
- Deci, cât durează asta? - Este nevoie de ceva timp.
Ce faci în timp ce aștepți să fie gata?
Nu știu. Asta e o întrebare bună. Ce fac în timp ce aștept?
Mă gândesc foarte mult în timp ce aștept să se coacă pâinea.
Și eu petrec mult timp gândindu-mă.
Și eu mi-am pierdut mama, când eram cam de vârsta ta.
Îți place să te gândești la mama ta sau te întristează?
- Un pic din ambele. - Și eu, la fel.
Pot să te învăț un mic truc care pe mine m-a ajutat?
Găsești un lucru special pe care-l făceai cu mama ta.
Și te asiguri că faci asta în fiecare an.
Cel puțin pentru mine, e ca și cum ar fi chiar acolo cu mine.
- Da. - Ai ceva de genul ăsta?
În fiecare an, în ajunul Crăciunului, noi trei alegem
niște pulovere foarte urâte unul pentru celălalt.
Adică, era mereu foarte amuzant.
Dar...
nu am mai făcut-o de când a murit.
Da.
Dar nu poți înceta s-o faci doar pentru că nu mai e aici.
Trebuie să păstrezi tradiția în viață pentru ea, nu?
- Da. - Mama ta pare să fi fost minunată.
Așa era.
Hei!
Mulțumesc că ai trecut pe aici.
Da. Ce faceți aici?
Dumnezeule, pare că sunt în ceruri.
- O ajut să coacă. - Ai cerut și salariu?
Am uitat. Îmi pare rău.
Pot să vorbesc puțin cu Rachel?
Da. Îți trimit factura, Rachel.
O să trec direct la subiect.
Știu tot.
Și știu că e o nebunie.
Voiam doar să spun că îmi pare rău.
Nu, mie îmi pare rău.
Am vrut să-ți spun, dar nu am putut.
Pur și simplu nu credeam că e treaba mea să spun ceva.
Mulțumesc că ai fost exact așa cum ești tu cu toate astea.
Ești un om foarte bun.
Apreciez asta.
Voiam doar să-mi cer scuze.
Gary te va contacta.
Evident, pentru a-ți da inelul înapoi și...
Și toți putem merge mai departe.
Am...
Am făcut-o pe asta special pentru voi, s-o mâncați împreună.
Mulțumesc pentru asta.
Da.
Bine.
Ei bine...
Asta e tot, atunci.
Pa!
Hei, Rach, poți sta cu mine puțin?
Da.
Trebuie să-ți vorbesc despre o situație legată de tine și Gary,
dar înainte să o fac, să știi
că aș fi mai mult decât fericită să-i tăbăcesc fundul.
Știu, Terri.
Știi?
- Ce știi? - Știu totul.
S-a terminat, iar eu...
Eu doar... Nu vreau să mai vorbesc despre asta acum.
Dar stai, Rachel, așteaptă!
O să vorbim despre asta.
Tu și Gary încă...
- Da. - Da.
- Da? - Da.
Da. Bine. Uau, bun.
- Computerul procesează. - Terri!
Nu toate relațiile sunt simple.
Da? Bine. Cum rămâne cu tine și Sophia?
Când ai întâlnit-o, ea ieșea cu altcineva.
- Asta nu este tocmai perfect... - Nimeni nu e perfect.
La naiba, am avut un inel în sprânceană. Nimeni nu vorbește despre asta.
Mereu aduci în discuție trecutul.
Ce zici de Ethan?
Uite, știu cum e când văd ceva, iar asta nu era nimic.
Își dorea doar inelul înapoi.
Asta e tot.
I-am șters numărul.
Nu a fost nimic.
Uite ce e!
Nici Gary nu este perfect.
Dar nu întorci spatele cuiva
fiindcă nu ți-a zis că s-a trezit cu un inel pe care nu și-l permite.
Trebuie să mai învețe câte ceva. Cine nu trebuie?
Cred că trebuie să vezi partea bună,
și cred că trebuie să iubești oamenii
când poți,
pentru că nu există nicio garanție că vor mai fi aici și mâine.
Știi?
Asta înseamnă că trebuie să fiu drăguță cu el sau...
Terri, cred că oamenii ar fi foarte confuzi dacă ai face asta.
Și eu aș fi foarte confuză dacă aș face-o.
Stai! Așteaptă!
Ce ai făcut cu inelul?
Așa că eram blocată în Brooklyn într-un apel, încercând să prind o mașină,
dar era imposibil din cauza orei de vârf. A fost oribil.
Din fericire pentru tine, toate metrourile vor avea Wi-Fi până la sfârșitul anului.
Am văzut un anunț la metrou.
Unde ziceai că te-ai dus?
Tată, unde ne-am dus?
Noi...
Ne-am dus la brutărie, îți amintești?
Da. Și am ajutat cu făcutul pâinii.
Ei bine, nu asta. Totuși, o putem încerca?
Sigur, da.
Scuze.
O bucățică caldă, asigurați-vă că nu este otrăvită.
- Rândul meu. - Stai, nu am terminat!
Nu eram... Nu terminasem.
Vanessa.
Te căsătorești cu mine?
Da. Da!
Doamne!
De asta vă purtați atât de ciudat.
Trebuie să-l măresc când ajungem în LA. Sigur nu-mi e bun.
Dar ce mod unic de a mă cere!
Este atât de original!
Avem atât de mult lucruri de făcut când ajungem în LA.
Va trebui să ne uităm la localuri... Fac o listă.
Bine. Sun niște oameni, da?
- Te iubesc. - Și eu.
Cum rămâne cu mutatul înapoi?
Ați vorbit despre asta?
Hai să ne bucurăm de moment deocamdată.
Dar în seara când am mers la Alvin Ailey...
Daisy, totul merge bine, din nou.
Ești sigur?
- Da. - Bine.
- Gillini. - Bună!
Mă întrebam dacă mai ai ceva disponibil în ajunul Anului Nou.
Un grup de trei la Greene?
Nu, îmi pare rău. Avem un eveniment privat atunci.
Nu se poate!
Ce rău îmi pare!
Tocmai m-am logodit
și restaurantul tău a avut un rol important,
așa că speram să putem veni înainte de a pleca în LA.
Stai, ai spus că te-ai logodit?
Și că vrei rezervare pentru trei persoane?
Da. Eu, logodnicul meu și fiica lui.
O masă mică este bună.
Știi ce? Cred că vă putem face rost.
La 20:00 e bine?
- E perfect. Da. - Bine.
Ne vedem atunci!
- Bună! - Salut!
Cu ce te servesc?
BUN-VENIT ÎN LITTLE ITALY
T, este 19:50, și aș vrea să se noteze oficial că am ajuns mai devreme.
Văd, Gary.
Era și timpul.
Iubito!
Doamne!
- El este Finn. - Ce faci?
Bună!
Am auzit atât de multe despre tine.
- Mulțumesc. - Cum a fost zborul?
Destul de bun. Doamne, sunt atât de încântat
s-o întâlnesc pe faimoasa Rachel. Arăți la fel de bine ca în poză.
- Hei, pot să-ți ofer o băutură? - Da, sigur.
Bine, mă întorc imediat.
Ce nebunie că nu ne-am cunoscut, ținând cont
că eram cu Gary când v-ați cunoscut.
Nu știam asta. Ce amuzant!
Eram în vizită. Am ieșit în bomba aia subterană cu hotdog
chiar înainte de tura lui la Astoria.
Mersi, frate. Da, până ai primit acel mesaj de la Amber.
Să știi că noi ne-am cuplat, apropo.
Da, ea e... Ea o figură.
Oricum, cea mai bună seară. Ai mers în Queens pentru o aventură
și ai ajuns să-ți vezi viitoarea soție.
Zi că nu a ieșit bine!
Faceți și paste sau sunt doar crudități?
Sunt un pic flămând.
E în regulă, astea vor ajunge.
De asta ai venit...
înapoi la Astoria în acea noapte?
- Nu să-mi dai brățara înapoi? - Rachel, asta nu e corect.
- Nici nu ieșeam atunci. - Nu asta e ideea.
M-ai lăsat să cred că a fost din cauza mea.
Înțelegi de ce e jignitor?
- A fost acum trei ani. - Exact. A fost acum trei ani.
A fost săptămâna trecută. A fost ieri. A fost astăzi.
- Suntem bine. - Nu suntem.
- Dacă nu suntem, vom lucra la asta. - Gary,
asta nu funcționează.
E prea greu.
Nu spun că ar trebui să fie ușor, dar n-ar trebui să fie nici atât de greu.
Tot o dai în bară, iar eu tot încerc să-ți găsesc scuze,
dar nu mai pot s-o fac.
Nu mai pot s-o fac.
- Nu mai pot. - Rachel...
O să mănânc tot desertul în seara asta.
- Atât timp cât plătești. - Se ocupă Daisy.
În visele tale!
Stai, ce facem aici?
O să vezi.
Te rog, Rachel, vorbește...
Ce?
Ce naiba face el aici?
- Bună! - Hei, ce...
Am făcut o rezervare.
În mintea mea asta a fost total diferit.
Ce ai făcut?
Îi cunoașteți pe acești oameni?
Da, ea e Rachel, și Gary, tipul pe care l-a ajutat tati.
Bună, sunt Vanessa, logodnica lui Ethan.
Uite. Vezi?
El a cerut-o, ea a primit inelul și totul
- poate reveni la... - Gary, nu!
Despre ce vorbești?
Iartă-mă, inelul. Vorbești despre al meu?
Dumnezeule!
Și ei se căsătoresc.
Am discutat despre asta. Nu ne mai căsătorim.
Stai, nu?
Nu, tocmai ne-am despărțit...
Contează?
De ce îți pasă dacă mă căsătoresc cu ea sau nu? Ce legătură are cu tine?
Nu am spus asta. Dar ai furat inelul.
- Nu poți dovedi asta. - Ai furat inelul?
- Nu. - Ce se întâmplă?
- Nu... - Bine, Ethan, ce se întâmplă?
Bine, în noaptea când Gary a fost lovit de un taxi...
- Sunt lovit de o mașină și e vina mea? - Probabil.
- Terri? - Bine.
Eu îți cumpărasem acel inel.
Iar el îi cumpărase lui Rachel acei cercei.
Cerceii pe care i-am primit de Crăciun?
Acolo ai fost? Să iei inelul înapoi?
Există spanac în asta? Pentru că sunt alergic.
Omule! Vezi situația!
Bine. Greșeala mea.
Deci tu ai știut despre asta tot timpul?
Nu. Adică, da. De puțin timp. Am aflat.
Și presupun că tu ești cea care l-a pus în pâine.
Aveai de gând să mă ceri în acea zi sau...
- Iubito. Nu în acea zi, dar... - Bine.
Iubito, stai...
Rachel!
Cred că ar trebui să mergem acasă și să vorbim.
Rachel!
Suntem gata să ne facem de cap?
Nu? Da, bine.
...șapte, șase, cinci, patru, trei,
doi, unu. An Nou Fericit!
Nu știu.
M-am simțit ca o proastă, Ethan.
Nu știam că vei face o rezervare acolo.
Stai, să văd dacă am înțeles bine, asta crezi tu că e problema aici?
Nu faptul că nici măcar nu aveai intenția să mă ceri?
Bine, am vrut să te cer în ziua de Crăciun,
mă așteptam ca inelul să fie în punga aia.
De ce nu mi-ai spus?
Nu știu.
Și cum rămâne cu întâlnirea aia a doua zi? Cu Brian Harrison?
Am dat peste el cu Daisy, deunăzi.
Și mi-a spus despre noua ta carte.
Nu mi-ai zis nimic de asta.
Nimic.
Adică, de ce? E ca...
Chiar încerc să găsesc un motiv bun
și nu pot găsi unul.
Nu știu.
Bine, dar, Ethan,
dacă cumva ai vreo explicație,
atunci, spune-o!
Bine, eu...
Nu ești mereu atât de susținătoare.
Schimbi subiectul de fiecare dată când îți vorbesc despre scris.
Am crezut că vei crede că va fi alt eșec
și vei fi jenată cu mine.
Ei bine, asta e...
Asta e nașpa.
Uită de toate astea o secundă, da?
Tot ce nu mi-ai spus,
spectacolul de căcat de la cina de logodnă...
Ce vrei tu cu adevărat?
Vreau să scriu o altă carte.
Da, vreau să fac o altă încercare.
Simt că trebuie.
Și...
Vreau să mă mut în New York.
Ethan. Eu...
Nu-mi place aici.
Nu-mi place nici măcar când e călduț și însorit.
E prea mult pentru mine.
Știu.
Și, chiar dacă aș fi fost cu tine și Daisy,
nu mă pot muta înapoi.
Și cred că amândoi știm ce înseamnă asta.
Deci, v-ați despărțit?
Da.
Uite,
ai făcut ce trebuie în seara asta.
Nu înțeleg.
De ce le-ai acceptat rezervarea în seara petrecerii mele de logodnă?
Nu știu.
A fost o prostie.
Mereu am avut un sentiment rău despre Gary și...
Nu știu la ce mă gândeam. Am făcut o greșeală.
Îmi pare rău.
Dacă contează,
Ethan nu a vrut să te rănească.
De aceea nu ți-a spus.
Urma să fiu rănită indiferent de situație, deci...
Da, continuă!
Gustos.
Plec acasă, să mănânc aceste cornetto
și să leșin.
Hei, fă ce-ți vine!
Te iubesc, Rach.
Și eu te iubesc.
Ești bine?
Da, o să fiu bine.
Faptul că ai crezut că poți face asta fără mine e derutant.
De ce trebuie să pui sare pe rănile mele?
Operă de maestru!
Nu mânca toată asta!
Nu pot promite că nu o fac.
E bună. Acum sigur o s-o mănânc pe toată.
Vanessa a plecat acasă dimineață?
Așa e corect.
V-ați despărțit de tot?
Da.
Aveai de gând să te căsătorești cu Vanessa pentru mine, tată?
Poftim?
Ascultă,
ai spus că va fi o mamă bună și un model pentru mine.
Ceea ce, da, e minunat.
Dar ar trebui să fii cu cineva care e potrivit pentru tine.
E clar că ai nevoie de un podcast al tău.
Atunci, e clar că am nevoie de un telefon pentru asta.
Bine.
D, ascultă!
Trebuie să ai încredere, o să fiu bine.
Nu trebuie să-ți faci griji pentru mine.
Asta nu e treaba ta.
Ce e?
Daisy?
Tată, o fi Rachel albă, dar fata știe să gătească.
Ce?
- Bine. - Deci?
De ce mai ești aici?
Unde ai vrea să merg?
Vrei să stau în fața restaurantului cu o boxă în brațe?
Ridică-ți fundul și hai să mergem!
Ești pedepsită. Ridică-ți fundul... Hai!
- Gillini, cum te pot ajuta? - Sunteți proprietara?
- Stai, ce? - Astea sunt pentru dvs.
Semnătura?
- La revedere! - Stai!
Spune-mi mai multe despre urgența cu cannoli.
Ai telefonul meu?
Nu se poate!
Cum aflăm dacă au fost livrate?
Cred că trebuie să așteptăm să vedem dacă vine.
Hei, Rach!
Am rămas aproape fără bomboloni.
Și o femeie, jur că pare să fie Carmela Soprano,
tocmai ne-a luat toate cannoliurile.
Am auzit. Poftim, masa cinci.
Știu că vei spune că nu e momentul potrivit,
dar, dacă aș avea telefon, l-ai folosi pe al meu în astfel de momente,
când îl uiți pe al tău.
Ce e?
Vorbesc serios.
- Bună, iubito! - Bună!
Cum se descurcă?
Am rugat-o să facă meniul pentru o întâlnire de weekend
și mi-a dat cârnați din sânge și coadă de bou.
Cu cealaltă treabă, am înțeles.
Mulțumesc.
Nu știu pentru ce îmi mulțumești, dar îmi place.
- Pentru flori. - Ce flori?
Astea.
- Nu ți-a trimis astea. - Nu?
De ce ți-aș trimite flori? Tu ar trebui să-mi trimiți mie flori.
Dumnezeule! Tu ai citit asta?
Nu, am fost foarte ocupați toată ziua.
Dumnezeule! Când le-ai primit?
Nu pune întrebări la care nu vrei răspunsuri.
- Ce să fac? - Trebuie să pleci.
La naiba! E trecut de patru. Când se termină după-amiaza?
- Fato, pleacă de aici! - Du-te, hai!
Bine. Mulțumesc.
Știi, și eu aș alerga prin oraș după tine, iubito.
Lasă prostiile!
Aș face-o!
Mint. Probabil aș lua un Uber, ai dreptate.
Știi ce, voi...
Taxi!
Mulțumesc. Bună!
Mă grăbesc.
Hai să mergem, să mergem!
Bine, încă puțin!
Nu renunța, te rog!
Haide!
Bine, chiar aici.
Da, o să alerg.
Scumpo.
Nu cred că vine.
A fost o idee bună, totuși.
Haide!
Încă cinci minute, te rog.
Te rog, tată.
Bună!
Hei!
- Bună! - Bună!
Am primit. Am primit mesajul tău. L-am văzut mai târziu.
Începusem să cred că nu trebuia să am încredere în acel curier.
Ai spus că ai simțit că e ceva între noi.
Și că, dacă o simt și eu, să vin aici.
Da.
Uite, știu că abia ne cunoaștem și...
Probabil că e vorba doar de un croasant sau cornetto...
Cornetto. Dar ai avut dreptate.
Trebuie să încep să iau decizii cu inima
și nu cu capul.
Iar asta pare...
Că e una dintre acelea?
Da, așa e.
A fost ideea ta, nu-i așa?
El voia să vină cu o cutie pe umăr.
- O cutie? - O boxă mobilă.
O boxă mobilă.
Nu știu ce e aia.
Ce?
Nu știi ce e o boxă mobilă?
Asta e îngrijorător.
Știai ce e o boxă mobilă. Ți-am spus de ea.
Mă faci de râs.
De parcă nu ți-am spus.
UN AN MAI TÂRZIU
Poftiți! Să aveți poftă!
- Mulțumesc. - Bun.
- Poftim. Mulțumim foarte mult. - Sărbători fericite!
- Daisy, lasă-mă o secundă! - Da, mă descurc.
Bună, Crăciun fericit!
- Hei, tu! - Hei, ce este asta?
Este o surpriză.
Sper că nu e un aparat de spumat laptele.
Sunt inițialele noastre.
E cea mai banală chestie pe care am văzut-o și o ador.
Mulțumesc.
- Suntem pregătiți? - Da.
Daisy se ocupă de ușă.
- Suntem gata. - Bine.
- Să facem asta! - S-o facem!
Puteți fi puțin atenți, vă rog?
Aș dori să urez tuturor Crăciun fericit
și aș vrea să-i ofer o mențiune specială bucătarului-șef,
Rachel Meyer.
Bine.
Să ridicăm un pahar pentru această persoană frumoasă, talentată, bună,
care ar putea aduce pacea în lume doar cu o felie de pâine
și care e, de asemenea, un editor surprinzător de dur, am aflat anul ăsta.
- Știe multe despre punctuație, dragilor. - Iubitule, ce faci?
Ea este cornetto a mea.
Dragostea mea trebuie să fie
Un fel de dragoste oarbă
Și nu știu ce m-aș face fără ea.
Dar nu intenționez să aflu prea curând.
Ascultă, știu că toate astea au început
foarte aiurea, așa cum unii dintre cei de aici știu deja.
Dar cineva pe care iubesc mult mi-a spus odată:
„Nu te gândi atât de mult la mizerie,
ci gândește-te la rezultat.”
Și nu-mi pot imagina un rezultat mai bun...
decât viața cu tine.
Evident, acest inel este de acord.
Dumnezeule!
Rachel, te căsătorești cu mine?
Da.
Desigur, da!
Ne căsătorim!
SFÂRȘIT
Subtitrarea: Sadacliev Lucian
Redactor: Anca Tach