‫משהו מטיפני‬
‫זה יהלום בחיתוך כרית, והשני הוא...‬
‫- בחיתוך נסיכה. - כן.‬
‫אלו לא ממש מתאימים לה.‬
‫יש לך יהלום בחיתוך נשיאותי?‬
‫אולי...‬
‫משהו קצת יותר קלאסי.‬
‫- זו האחת. - יש לך טעם טוב, דייזי.‬
‫נכון.‬
‫שמעת את הבוסית.‬
‫בסדר גמור. מכאן.‬
‫היי. אפשר לעזור?‬
‫מצטער. אני מחפש מתנה לחברה שלי.‬
‫בתקווה שקופסה כחולה תעשה את העבודה.‬
‫בסדר. חשבת על משהו מסוים?‬
‫לא ממש.‬
‫רק שיהיה במחיר סביר.‬
‫- תן לי להראות לך מה יש לנו להציע. - נהדר.‬
‫את בטוחה שאת בסדר עם זה?‬
‫כן, אבא. אני בסדר. טוב?‬
‫הכול טוב. אני אוהבת...‬
‫אנשים כאן משוגעים.‬
‫לא יותר מבאל-איי.‬
‫אלוהים, אבא, הוא בסדר?‬
‫- אל תצאי מטווח הראייה שלי. - בסדר.‬
‫- אתה בסדר, גבר? - כן.‬
‫התקשרת למוקד החירום?‬
‫לא, אבל יש אמבולנס ממש שם.‬
‫היי, אתה בסדר? היי. לאט.‬
‫אני חובשת. אני אטפל בו.‬
‫באמת, אני בסדר גמור.‬
‫- אדוני, איך קוראים לך? - מה? אני בסדר.‬
‫כן, אתה בסדר.‬
‫אתה צריך אריסה?‬
‫היית צריך אריסה.‬
‫מושלם. בוא נרתיח אותך.‬
‫נהדר.‬
‫- את שוב מדברת לדג שלך? - לא.‬
‫אני מדברת למרק שלי.‬
‫- טוב, הגעתי עם אאוריקה באמתחתי. - אלוהים. תודה לך.‬
‫מראה לך כמה שאני חברה טובה. ביקשת לימונים,‬
‫- אבל ידעתי שרצית לימוני אאוריקה. - אאוריקה!‬
‫- כן, כי את אוהבת להגיד את זה. - הייתי חייבת.‬
‫בסדר, וואו...‬
‫חוגגים את יום השנה בבית?‬
‫רייצ', איזה יופי שסוף סוף מסגרת את זה.‬
‫אני תמיד אוהב את המסעדה הראשונה שלנו.‬
‫למרות המבקר שאמר שהאווירה במקום מזכירה לו תחנת דלק.‬
‫אני דווקא אוהבת תחנות דלק. יש שם חטיפים ממש טובים.‬
‫אלוהים, את כזאת חיובית. זה מפחיד.‬
‫אני צריכה להחליף בגדים. תוכלי להנמיך את האש בעוד שתי דקות?‬
‫בסדר. דרך אגב, יש לך אוכל בשיער. ממש שם.‬
‫זה פשוט מדהים כמה בלגן את עושה.‬
‫נראה כאילו עשית פה חוג בישול לילדים.‬
‫כן, זו האווירה שניסיתי ליצור.‬
‫כדאי שתלכי כי גארי אמור להגיע בסביבות 19:00.‬
‫בסדר, זה אומר שאני יכולה לצאת בעוד שעתיים-שלוש ככה.‬
‫ממש קורע מצחוק. מה את, סטנדאפיסטית?‬
‫אני עובדת על חמש דקות טובות.‬
‫דרך אגב, ראיתי את הכתבה ב"ניו יורק מגזין".‬
‫- באמת? - "המקעקעים החדשניים של ניו יורק".‬
‫אני מניחה שאת קשורה לזה.‬
‫טוב, עזרתי.‬
‫מה? שלחתי לו מהקנולי שלנו, בקטע של, "אולי תוכל לזרוק‬
‫"מילה טובה לעורך מדור התרבות", וזה עבד.‬
‫את ממש נדיבה, הא?‬
‫אפשר לשחד אנשים בקנולי. טוב לדעת.‬
‫טרי.‬
‫לא אמרת כלום על השמלה שלי. מה את חושבת?‬
‫את נראית מדהים.‬
‫קצת מוגזם, אבל נראה לי שזה משדר סטייל‬
‫של "ג'יי-לו אוספת את הילדים מבית הספר בדרך לטקס הגראמי".‬
‫הוא ממש לא ישים לב למטבח המבולגן הזה.‬
‫לא, הוא לא.‬
‫הטלפון שלך מצלצל.‬
‫זה גארי.‬
‫- נראה שהערב אני אוכלת דג. - טרי.‬
‫מה?‬
‫היי, מותק. אתה בדרך?‬
‫סליחה, מי זה?‬
‫מה?‬
‫אני לא מוצא אותו בשום מקום.‬
‫אם אמצא את הטלפון שלך, תקנה לי אחד?‬
‫אל תתחילי. ואל תספרי לה, היא שונאת את זה.‬
‫היי, היי, היי.‬
‫- אלוהה. - מהאלו.‬
‫באמת, כאילו מעולם לא ראית את "מואנה".‬
‫- איך הולך בניו יורק? - פשוט מדהים.‬
‫העצים מוארים, הלכנו להחלקה על הקרח‬
‫- וראינו בחור נדרס על ידי מכונית. - אלוהים.‬
‫לא, זה היה יום טוב, מינוס הבחור. אבל הוא בסדר, אני חושב.‬
‫אפשר לעשות הכול שוב כשתגיעי לכאן.‬
‫אין צורך. אני זוכרת היטב. ההמונים, הריחות.‬
‫אני אוהב את הדברים האלה.‬
‫- מתי הטיסה נוחתת? - מחר בערב בשעה 17:00.‬
‫מה תעשו עד אז?‬
‫דייזי הולכת לבלות עם נינה. היא לא ראתה אותה מאז כיתה א'.‬
‫איזה כיף. בסדר.‬
‫- כן, בזמן שאבא בפגישה. - איזו פגישה?‬
‫ונסה, המרגריטה קוראת לך.‬
‫אני באה.‬
‫טוב, אני צריכה לסיים. אני אראה אתכם בקרוב, עם המון מתנות.‬
‫- בסדר? - תיהני מהיום האחרון עם הבנות.‬
‫אמרנו שלא מזכירים את הפגישה באוזני ונסה.‬
‫מה קרה?‬
‫אמרת שאתה חושב שהאיש הזה בסדר.‬
‫תראי, מתוקה, האמבולנס הגיע ממש מהר.‬
‫אבל לפעמים אנשים לא בסדר.‬
‫מה אם הוא לא?‬
‫את צודקת.‬
‫אני חושב שהוא בסדר.‬
‫אבל בבוקר נלך לבית החולים לבדוק מה שלומו.‬
‫בסדר.‬
‫אתמול בלילה הרופא אמר לי שיש לו זעזוע מוח.‬
‫עד כמה המצב חמור?‬
‫איך אתה מרגיש?‬
‫הרגשתי גרוע יותר.‬
‫זעזוע מוח קל. אין עצמות שבורות. אולי כמה חבורות פה ושם.‬
‫- זהו? - זהו.‬
‫לעזאזל.‬
‫הטלפון שלי.‬
‫מה?‬
‫הוא נשבר.‬
‫כן, את צודקת. נראה שהוא יהיה בסדר גמור.‬
‫בסדר, ריטה תטפל בו.‬
‫- בסדר. - בסדר.‬
‫אנחנו רוצים לעשות סריקת מוח כי הוא חווה קצת אובדן זיכרון.‬
‫אובדן זיכרון? היא לא אמרה כלום.‬
‫אתה לא זוכר מה קרה אתמול בלילה?‬
‫לא ממש.‬
‫כלומר, זה לא יכול להיות טוב. זה נשמע רע. זה רציני?‬
‫הוא יהיה בסדר גמור.‬
‫הם אמורים לקבל אותי ממש בקרוב, נכון?‬
‫ככל הנראה רק לקראת הערב, מקסימום מחר.‬
‫- כדאי שתלכי. - לא, אני לא משאירה אותך לבד.‬
‫קדימה. באמת.‬
‫- את צריכה לדאוג לגבי הטלפון שלי. - תפסיק.‬
‫הוא שבור.‬
‫אני בסדר גמור. את צריכה להיות במסעדה.‬
‫ברצינות.‬
‫אתה בטוח?‬
‫כן.‬
‫בסדר.‬
‫- ביי. - אני אקח את הדברים שלך.‬
‫זהו.‬
‫תטפלי בו יפה.‬
‫- אוהבת אותך. - אוהב אותך.‬
‫היי, מה מצב החטיפים כאן?‬
‫לא, לא, אנחנו לא מהמשפחה. אנחנו פשוט... רצינו לבדוק מה שלומו.‬
‫אנחנו יודעים רק שהוא נדרס על ידי מונית.‬
‫מצטערת. אני לא יכולה לתת מידע על מטופלים.‬
‫- במיוחד אם אתם לא יודעים את שמו. - אנחנו רק רוצים לדעת שהוא בסדר.‬
‫הגיע אתמול בערב, נדרס על ידי מונית בסוהו.‬
‫אבא שלי החזיר אותו לחיים.‬
‫- לא, לא, זה לא... - החיית אותו. זה היה בזכותך.‬
‫- סלח לי. היי. - זה לא...‬
‫היי.‬
‫סליחה שאני מתערבת.‬
‫במקרה שמעתי. הייתם שם כשהבחור נפגע ממונית?‬
‫- את לא חייבת לספר כלום. - אני יודעת. קוראים לו גארי.‬
‫יש לו זעזוע מוח.‬
‫- אוי, לא. - זה זעזוע קל. הוא יהיה בסדר.‬
‫- כן. - טוב לשמוע.‬
‫שמעת, די?‬
‫- מה קרה? -אני מצטערת. אתם לא יכולים לעמוד כאן.‬
‫אם תרצו להמשיך את השיחה, תצטרכו ללכת למקום אחר.‬
‫את וגארי נשואים?‬
‫לא. לא, אנחנו...‬
‫החברים הכי טובים?‬
‫את חשפנית?‬
‫מה?‬
‫את גרה בניו יורק?‬
‫כן, אני גרה בקווינס.‬
‫- מה איתכם? - אל-איי.‬
‫אבל גרנו פה בעבר, ואנחנו שוקלים לחזור.‬
‫מגניב. אתה יכול לעבוד מאיזו עיר שתבחר. משני צידי הארץ. מרשים.‬
‫בערך. אני מרצה לכתיבה יוצרת באוניברסיטת קליפורניה.‬
‫- מגניב. - אבל הוא גם סופר,‬
‫והוא רוצה לכתוב ספר נוסף.‬
‫בסדר, אז... כן, כדאי שנזוז,‬
‫לפני שתיתני לרייצ'ל את מספרי הביטוח הלאומי שלנו.‬
‫לפחות לא הרסתי את הצעת הנישואין.‬
‫לא שמעתי כלום. בהחלט לא שמעתי כלום.‬
‫אני מתחרפנת. כדאי שאלך לישון קצת.‬
‫אחליף לבגדים נורמליים.‬
‫אני נועלת עקבים בבית חולים. זה מה שקורה.‬
‫- כדאי שאזוז. - לישון?‬
‫נשמע כמו הדבר הכי חשוב.‬
‫- אני חושבת שאתה צודק. - גם אני.‬
‫טוב, אם תמצאו את עצמכם ב"בראיינט פארק",‬
‫למסעדה שלי יש דוכן בשוק חג המולד,‬
‫ואשמח להודות לכם כראוי עם ארוחה או...‬
‫- באמת? כן. - כן.‬
‫- מה השם? - "ג'יליני".‬
‫- זו מאפייה. - מאפייה?‬
‫ומסעדה ב"איטליה הקטנה".‬
‫רק שתדעי שהרגע פגשת את צרכן הלחם הגדול ביותר באמריקה.‬
‫- אין מצב. זה אתה? - כן.‬
‫שנים שאני מחכה לפגוש אותך.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫שיט.‬
‫משרד פינתי.‬
‫כל הכבוד. נראה שהדפוס לא באמת מת.‬
‫טוב, אני בקושי מחזיק מעמד.‬
‫שב.‬
‫בוא נראה איך מחזירים אותך ל"סיימון ושוסטר".‬
‫יפה, זה מה שאני רוצה לשמוע.‬
‫רגע, את לא מתכוונת לפתוח את הקופסה?‬
‫לא, לא, לא. אני לא מסוגלת.‬
‫אני כן, אבל אני לא. זה לא בסדר.‬
‫זה יותר גרוע מלחטט למישהו בטלפון.‬
‫אבל הוא בבית החולים. הוא לא יידע.‬
‫טרי, לא אצליח להחזיר את העטיפה לאיך שהיא הייתה.‬
‫את יודעת שלולאות גורמות לי לחרדה.‬
‫האצבעות הקטנטנות שלי פשוט לא מתאימות לזה.‬
‫זה נכון.‬
‫נעלת נעליים עם סקוצ'ים עד כיתה ז'.‬
‫אבל לסופיה יש יד מאוד מוכשרת, נכון, מותק?‬
‫ועוד איך.‬
‫בחייך, אני חייבת לדעת מה יש בתוכה.‬
‫בתוך מה?‬
‫את מתנהגת כאילו אני לא אספר לך הכול.‬
‫מה אם זה מה שאנחנו חושבות שזה? אני לא בטוחה שאני מוכנה לזה.‬
‫- מה אעשה? - היי, זה יהיה יותר מפתיע‬
‫מאשר לגלות שיש לו ילד סודי, נכון?‬
‫יש לו ילד סודי?‬
‫- טרי. - בסדר.‬
‫טוב. אז מה התוכנית?‬
‫התוכנית היא שאני אלך לעבודה עד שהם יעשו לו את הסריקה,‬
‫ואז אני אלך לאסוף אותו. זו התוכנית.‬
‫והקופסה? פשוט נתעלם ממנה?‬
‫לא, פשוט... אנחנו לא יודעות בוודאות שזו טבעת, נכון?‬
‫- הם מוכרים הרבה דברים ב״טיפאני״. - איזו קופסה?‬
‫הם מוכרים עטים, ואת יודעת מה? פעם,‬
‫ראיתי יו-יו משם. זה יכול להיות יו-יו, טרי.‬
‫לעזאזל, אם הוא קנה לך עט או יו-יו, יש לך בעיות גדולות יותר.‬
‫לא בטוח, יו-יו מ"טיפאני" נשמע לי די מגניב.‬
‫טוב, הגעתי לדוכן. אני חייבת לסיים. ואני צריכה איזה 17 כוסות קפה.‬
‫בסדר. ביי.‬
‫בובה, איזה בלגן.‬
‫רק תשמחי שאנחנו לא הם.‬
‫ונסה: עוד עיכוב, ערב חג המולד הכי גרוע בעולם!‬
‫אבא. זו דייזי מהטלפון של נינה, אני יכולה להישאר לארוחת ערב?‬
‫בבקשה. על מה אני ממליצה?‬
‫על פוקצ'ה זעתר, שום ועגבניות מיובשות‬
‫או על קורנטי, האהוב עליי.‬
‫זה סיפור מצחיק. בקצרה,‬
‫אני מודה שהתחפשתי לקורנטי בליל כל הקדושים כשהייתי בת 11.‬
‫- זו הייתה יצירה מדהימה מעיסת נייר. - אני ממהר.‬
‫סטיתי מהנושא. כן.‬
‫לא, לא, לא. תמשיכי.‬
‫היי.‬
‫לא הייתי בטוח שתהיי כאן, אבל הייתי באזור ונזכרתי.‬
‫- כמה זה עולה? - זה 4.99 דולר.‬
‫- מה זה? - זה...‬
‫- קרש חיתוך. - הוא למכירה?‬
‫ברור, כן. רק אסיים איתה.‬
‫זה טוב. מושלם.‬
‫- תיהני. תודה רבה לך. - אני רוצה קפה. חם.‬
‫בסדר, רק אסיים איתו ואהיה איתך.‬
‫- את מסתדרת? - כן. אני מסתדרת.‬
‫אני לא עובד בזול, אבל אני יכול לעזור עם הקפה.‬
‫אוי, לא. תודה. אבל אני... הכול פשוט...‬
‫אלוהים.‬
‫נהדר. באופן ברור.‬
‫אני מחכה כבר 15 דקות.‬
‫אפשר לקנות את כל הקורנטי וחמש כוסות קפה?‬
‫יש פה מנהל?‬
‫לא משנה מה השכר שלך, אני אשלם.‬
‫- מי רוצה קפה? - אני.‬
‫ו... תודה שקנית את זה.‬
‫תודה. שיהיה ערב נפלא.‬
‫וואו.‬
‫- מה תרצו? - לשניים.‬
‫בטח.‬
‫פעמיים מים או רק פעם אחת?‬
‫בסדר. הבנתי.‬
‫סך הכול 4.75 דולר.‬
‫טוב, נהדר.‬
‫אתם מסודרים?‬
‫אתה בסדר?‬
‫תודה רבה.‬
‫- זה טעים. - זה ממש טעים, נכון?‬
‫- לחיים. - בסדר.‬
‫לא ידעתי שיש כזה ביקוש לקרשי חיתוך.‬
‫שמעת מגארי?‬
‫כן, נשמע שסוף סוף יעשו לו סריקה בשעה הקרובה.‬
‫תודה לאל.‬
‫- איפה דייזי וה... - דייזי בבית של חברה.‬
‫- והטיסה של ונסה התעכבה, אז... - אוי, לא.‬
‫נשאר לי קצת שוקו חם. רוצה?‬
‫- בטח. - אתה רוצה שוקו חם רגיל?‬
‫או שאתה רוצה שוקו חם בסגנון ג'יליני?‬
‫מה שהשפית ממליצה.‬
‫זה מה שהשפית ממליצה.‬
‫בסדר.‬
‫כן. כן, כן.‬
‫אתה חבר שלי.‬
‫אתה טעים ואתה עושה אותי מאושרת.‬
‫אני הולכת למזוג קצת ממך. קצת ממך.‬
‫אני נוטה לדבר עם היצירות הקולינריות שלי.‬
‫אני מדבר לעצמי כל הזמן כשאני כותב.‬
‫בעיקר צועק על עצמי, אבל אותו דבר.‬
‫לחיים.‬
‫- שיט. - טעים, נכון?‬
‫מה?‬
‫ובכן, כאות תודה...‬
‫זה בשבילך.‬
‫מה?‬
‫אשתי המנוחה ודייזי, הן נהגו‬
‫לאפות לחם ביחד, ממש בסביבות חג המולד.‬
‫היא הייתה אופה?‬
‫לא, הלחם היה נורא, הלחם היה נורא.‬
‫- קשה לאפות לחם. - ממש קשה.‬
‫עבר הרבה זמן מאז שחשבתי על זה.‬
‫איך היא הייתה? אם לא מפריע לך שאני שואלת.‬
‫היא הייתה כמו...‬
‫כמו שיר.‬
‫שיר שרוצים לשמוע שוב ושוב.‬
‫הסיכון שבאהבה הוא אובדן, נכון?‬
‫אימא שלי הייתה אומרת את זה.‬
‫מתי איבדת אותה?‬
‫כשהייתי בת תשע, אז...‬
‫טוב, זה כל הזמן שיש לנו, אז...‬
‫אני אשלח לך חשבונית.‬
‫איך החלטת שאפייה זה מה שאת רוצה לעשות?‬
‫זו לא הייתה החלטה נחרצת.‬
‫פשוט התאהבתי יותר ויותר.‬
‫זו מדיטציה, זו שפת אהבה, הכול ביחד.‬
‫זה מבולגן, אבל אני אוהבת שתמיד יוצא משהו יפה מהבלגן.‬
‫אני אוהב את זה, זה מגניב.‬
‫אני לא רוצה לחטט. דייזי אמרה שאתה כותב ספר?‬
‫ספר שני, כן.‬
‫- היה ספר ראשון? - כן, הוא היה אסון.‬
‫- ה"טיטאניק" של הספרים. - בטח הוא לא היה כזה נורא.‬
‫טוב, אף אחד לא מת.‬
‫ג'יליני זו לא הפעם הראשונה שלי.‬
‫הפעם הראשונה שלי, המסעדה הראשונה שלי, הייתה כישלון גדול.‬
‫ענק, מביך, אסון, פשיטת רגל... הבנת את הרעיון.‬
‫אם הספר שלך היה ה"טיטאניק" של הספרים, שלי היה "127 שעות" של המסעדות.‬
‫אבל ג'יליני...‬
‫ג'יליני תמיד הייתה החלום שלי. אני אשליך את זה.‬
‫בסדר.‬
‫- אתה יודע מה זה? - קרואסון.‬
‫קודם כול, זה קורנטו.‬
‫בסדר.‬
‫בן דודו האיטלקי של הקרואסון הנודע.‬
‫אם לא אכפת לך.‬
‫אתה יודע למה הוא כל כך טעים?‬
‫כי הוא נאפה באהבה,‬
‫לא באסטרטגיה.‬
‫- ובכמות מטורפת של חמאה. - אוי, כן.‬
‫אולי כדאי שתתחיל לעשות דברים מהלב.‬
‫לא מהראש.‬
‫טוב, יש לי איזה רעיון שאני ממש אוהב.‬
‫ספר לי, מה הרעיון?‬
‫די צריך לראות את זה כדי להבין.‬
‫אם יש לך זמן, אנחנו יכולים...‬
‫אני לא יודעת... כן, נראה לי שיש לי קצת זמן.‬
‫נמסור את אלה בבית המחסה ונלך.‬
‫- כן? - כן.‬
‫כן, כן. לא, זה יהיה נהדר.‬
‫בסדר.‬
‫המקום הסודי שלי.‬
‫מה את חושבת?‬
‫כן, זה... את מאמינה שאף אחד לא בא לכאן?‬
‫זה...‬
‫כלומר, זה מטורף.‬
‫- היית כאן? - אני?‬
‫כן, את.‬
‫כן, אולי, כמה פעמים.‬
‫לעזאזל.‬
‫טוב, לאנשים חכמים דרך חשיבה דומה.‬
‫אני אוהבת את המקום.‬
‫זה מקור ההשראה לרעיון שלי.‬
‫ספר לי.‬
‫זה רומן על אור וחושך,‬
‫שמתרחש בניו יורק. יש איזו ילדה קטנה‬
‫שמוצאת חברים דמיוניים בצללים של בנייני העיר.‬
‫הוא מתמקד בכך שבעולם שבו אנשים מתעלמים מהצללים,‬
‫דווקא שם היא מוצאת יופי וחיים.‬
‫זה... זה הקורנטו שלך.‬
‫כן, אולי זה נכון.‬
‫אני חושבת שזה נכון.‬
‫זה גארי.‬
‫רק שנייה. היי, מותק.‬
‫איך אתה מרגיש?‬
‫אוי, אלוהים, זה נהדר.‬
‫בסדר. אני באזור, אז תכף אגיע.‬
‫בסדר. אני אוהבת אותך. ביי.‬
‫גארי בדיוק סיים את הסריקה.‬
‫כן, ונסה בדיוק שלחה לי הודעה. הטיסה שלה הגיעה, אז אני צריך לזוז.‬
‫בסדר. תודה על העזרה הערב.‬
‫כן. אני שמח שגארי בסדר.‬
‫חג מולד שמח.‬
‫חג מולד שמח. דרך אגב, אני יהודייה.‬
‫- חנוכה שמח. - ביי.‬
‫- היי. - היי.‬
‫חג מולד שמח.‬
‫זעזוע המוח משפיע עליך לטובה. אני יכולה להתרגל לזה.‬
‫מה זה?‬
‫פירורים. אני מכינה פשטידה לערב.‬
‫מה את מכינה עכשיו?‬
‫זה פריטטה פטרוזיליה עם סלסה ורדה לימונית‬
‫ועגבניות צלויות.‬
‫ביצים, עשבי תיבול, עגבניות.‬
‫מה הבעיה?‬
‫שום דבר, פשוט מבולגן כאן.‬
‫אני מצטער.‬
‫- יש לנו רוטב חריף, נכון? - כן, שם.‬
‫טוב. תודה לאל. בסדר.‬
‫היי, בייב, אולי תחכי רגע עם הביצים?‬
‫בואי נפתח את מתנות החנוכריסמס.‬
‫קדימה.‬
‫טוב, אתה רוצה לפתוח אותן עכשיו?‬
‫טוב, בסדר, ונסה, את ראשונה.‬
‫- קדימה. - לא, דייזי, את ראשונה.‬
‫- בבקשה. - בסדר.‬
‫אתה לא רוצה לאכול קודם? בביצים מבושלות‬
‫מתפתחים במהירות חיידקים שהופכים קטלניים יותר ככל שהאוכל מתקרר...‬
‫זה בשבילך.‬
‫אתה ראשון.‬
‫- בסדר. - בסדר.‬
‫- זה נחמד. - אחד לכל יום.‬
‫תמיד רציתי יומן חיזוקים. תודה.‬
‫זה הרמז היקר ביותר שראיתי אי פעם.‬
‫זו לא הייתה הכוונה שלי.‬
‫לא, אני אוהב את זה.‬
‫- באמת? - כן.‬
‫- אולי זה יעזור. - אולי, יכול מאוד להיות.‬
‫טוב, עכשיו תורה של ונסה.‬
‫בואי ניתן לאבא שלך לפתוח אחת. קח.‬
‫- עכשיו אפשר לאכול. - לא.‬
‫עכשיו את.‬
‫גארי.‬
‫טוב, עכשיו את.‬
‫בסדר.‬
‫איתן.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫הם יפהפיים.‬
‫הם ממש חמודים.‬
‫מה דעתך?‬
‫מה? לא חשבת שאוהב אותם?‬
‫לא, אני...‬
‫- הם ממש מתאימים לך. - כל כך חמודים.‬
‫אני לא יודעת מה לומר.‬
‫גם אני לא.‬
‫אתה... אתה בטוח?‬
‫- כן. - כן?‬
‫- לא, אני רק... - גם אני. אני...‬
‫כלומר, זה... זה רגע ממש חשוב.‬
‫- מבינה? - רגע חשוב מאוד.‬
‫מאוד.‬
‫חשבתי שהכנתי נאום.‬
‫אני בטוח שהכנתי. אני טוב בזה. אני אוהב לדבר.‬
‫- נכון. - מבינה, אז...‬
‫אבל אני לא...‬
‫אני לא זוכר על מה חשבתי, או...‬
‫- או מה התכוונתי לומר. - אתה לא חייב.‬
‫- לא... - אתה לא חייב להגיד כלום.‬
‫זה לא משנה.‬
‫למי אכפת אם שכחתי יום או יומיים, נכון?‬
‫מה שאני כן זוכר‬
‫זה את שלוש השנים האחרונות, רייצ'.‬
‫הפכת אותי לאומן טוב יותר.‬
‫לאדם טוב יותר.‬
‫ואני צריך להודות לך על כך.‬
‫כי את דוחפת אותי,‬
‫ואומרת לי שאני יכול לעשות יותר ולהיות יותר...‬
‫ואת מאמינה בי.‬
‫נכון.‬
‫אז...‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫תסכימי?‬
‫כן.‬
‫אני מזיע.‬
‫שמפניה.‬
‫- בסדר. - בסדר.‬
‫שיט.‬
‫בסדר, הגיע הזמן לאכול.‬
‫מאיפה אפשר להזמין בחג המולד? כי אני לא בישלתי.‬
‫- היי, בייב. - תודה לך.‬
‫מה קרה?‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫ג'יליני‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫הוא שדד בנק?‬
‫הוא בטח מכר איבר או משהו. הוא הרג מישהו?‬
‫אנשים עושים הונאת ביטוח חיים.‬
‫לא שאני אומרת שזה מה שהוא עשה, אבל זו חתיכת טבעת ענקית.‬
‫- היא יפהפייה, רייצ'. - תודה לך. היא ענקית.‬
‫ענקית בטירוף.‬
‫הוא בחר יפה. הוא חוסך כסף לאולפן, אבל...‬
‫- תודה. - ביי. תודה רבה, חבר'ה.‬
‫מסתבר שהוא חסך גם לזה.‬
‫אולי במקום לחסוך למכונת הקפה שהיינו חייבות שתהיה לנו,‬
‫- יכולת לקנות לאשתך משהו נחמד. - את אוהבת שאני מציירת לך בלאטה.‬
‫ציירתי את הפנים שלך ואהבת את זה.‬
‫- זו הייתי אני? - כן.‬
‫ממש לא.‬
‫בכל מקרה, אתם מארגנים מסיבה גדולה?‬
‫לא נראה לי. אני לא בקטע של מסיבות גדולות.‬
‫היא אוהבת את הרומנטיקה, אבל לא את הבלגן שמסביב.‬
‫טוב, אני ממש שמחה בשמחתך.‬
‫- תודה לך. - מגיע לך לקבל הכול, מתוקה.‬
‫היי, גם אני שמחה.‬
‫אבל אם איכנע לרגשותיי, הלב שלי יתפוצץ ואני אמות.‬
‫- אי אפשר איתך. - לא מסוגלת.‬
‫- אני צריכה ללכת לעבודה. תתנהגי יפה. - אשתדל.‬
‫- נתראה, רייצ'. - ביי.‬
‫תוכל לקחת את זה? תודה רבה.‬
‫- אני אקח את אלו. - היי...‬
‫מה לגבי ההודעה המוזרה ששלחת אתמול בלילה?‬
‫"האיסט ריבר כל כך רגוע בלילה."‬
‫- אלוהים, שכחתי מזה. - כן.‬
‫מי נתן לך פטריות הזיה והאם אפשר לקבל את המספר שלו?‬
‫לא. הייתי באיזה פארק יפהפה עם איתן כשגארי התקשר...‬
‫- תחזרי אחורה. מי זה איתן? - איתן.‬
‫סיפרתי לך על איתן.‬
‫לא, מעולם לא סיפרת לי על שום איתן.‬
‫איתן עזר לגארי בזמן התאונה. פגשתי אותו בבית החולים.‬
‫ואז הוא בא לבקר בדוכן.‬
‫ושניכם פשוט הלכתם לטיול רומנטי לאורך האיסט ריבר?‬
‫אלוהים, טרי, תפסיקי עם השטויות. רק שרפנו זמן.‬
‫הוא גר באל-איי. אני לא אראה אותו שוב. זה לא משנה, בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫תראי איך היא נוצצת.‬
‫כן.‬
‫גארי... איך אנסח את זה?‬
‫אני מרגישה שהוא באמת מנסה.‬
‫וזה לא שינה הכול בן לילה,‬
‫אבל אני מרגישה שהעתיד צופן בחובו המון אפשרויות.‬
‫הוא כל כך מתרגש ואני מתרגשת, ו...‬
‫היי, גם אני מתרגשת.‬
‫- תודה. - בבקשה.‬
‫- בלינג בלינג. - בלינג בלינג.‬
‫אני כל כך שמח שאת פה.‬
‫יש לי משהו מוזר לספר לך.‬
‫סליחה?‬
‫מצטער, חשבתי שאת מישהי אחרת.‬
‫איפה רייצ'ל?‬
‫טוב, היא לא כאן כרגע, אבל אני כן.‬
‫- היי. - היי.‬
‫היא תהיה בסניף ב"איטליה הקטנה" מחר אחר הצוהריים.‬
‫אפשר לעזור לך עכשיו?‬
‫לא, אני אסתדר.‬
‫תודה לך.‬
‫הפתעה.‬
‫"אלווין איילי".‬
‫מי אלו?‬
‫זו להקת מחול. זה יהיה ממש מהנה.‬
‫רגע, יש רק שני כרטיסים.‬
‫דייז, את יכולה להסתדר לבדך, נכון?‬
‫חשבתי שהגיע הזמן ליום בנות.‬
‫ומה אתה תעשה?‬
‫ה"אוליב גארדן" בטיימס סקוור נראה כמו מקום כיפי.‬
‫לא, נראה לי שאנסה לכתוב.‬
‫כן, כבר הרבה זמן שלא כתבתי,‬
‫והעיר הזו ממש מעוררת בי השראה.‬
‫אתה הולך לכתוב בזמן החופשה שלנו?‬
‫אם זה בסדר.‬
‫האמת, אני רציתי יום בנות בכל מקרה,‬
‫אז נראה לי שזה יעשה לי טוב.‬
‫תודה, אבא.‬
‫כן, לכבוד הוא לי.‬
‫אתלבש ונצא.‬
‫- בסדר? בסדר. - בסדר.‬
‫תודה.‬
‫אחלי לי בהצלחה.‬
‫אל תגיד לי ששכחת את הטלפון שלך שוב.‬
‫אתה חייב ללכת להחזיר את הטבעת.‬
‫רק תזכרי לא להגיד כלום.‬
‫אני לא אגיד כלום. אני לא. מבטיחה.‬
‫- היי, רייצ'. - היי.‬
‫מה אמרת שאת צריכה?‬
‫- פטריות כמהין שחורות ו... - פטריות פורצ'יני.‬
‫דיברתי עם הטבח.‬
‫הערב הוא יוציא את העיקריות מהר יותר.‬
‫- מעולה. אני אביא עוד פוקאצ'ה. - בסדר.‬
‫ג'יליני‬
‫- היי. סליחה. - היי.‬
‫אני מחפש את רייצ'ל מאייר.‬
‫ומי אתה?‬
‫- סליחה. אני איתן. - איתן?‬
‫שלום שוב.‬
‫- היי. - אדון איסט ריבר.‬
‫זו טרי, השותפה העסקית שלי.‬
‫אני גם מזדהה כחברה הכי טובה שלה.‬
‫שותפה עסקית, חברה הכי טובה. היא עושה הכול.‬
‫האמת היא שאני מחפש את גארי.‬
‫בסדר.‬
‫למה אתה צריך את גארי?‬
‫לא, מצטער.‬
‫חשבתי שאולי אוכל לפגוש אותו כאן, או שתוכלי לקשר בינינו, כדי לבדוק מה שלומו.‬
‫מה שלומו?‬
‫אתה חתיכת בלש, נכון? וגם חתיך. מה זה, העיניים שלך ירוקות?‬
‫- אלוהים, טרי. - מה?‬
‫אני צריכה... אנחנו צריכים עוד פוקאצ'ה.‬
‫תוכלי להביא עוד פוקאצ'ה?‬
‫ברור לי שלא צריך עוד פוקאצ'ה.‬
‫אבל את יודעת מה? אני אלך להביא כמה ג'בטות.‬
‫- תודה רבה לך. תודה. - יום טוב, אדוני.‬
‫- יום טוב. - מצטערת.‬
‫בדיוק עמדתי לאכול עם גארי במסעדה מעבר לפינה.‬
‫רוצה שאתן לו את המספר שלך?‬
‫האמת, קיוויתי שאוכל לפגוש אותו.‬
‫אתה רוצה לאכול איתי ועם גארי?‬
‫כן, זה יכול להיות מגניב.‬
‫או שאוכל ללוות אותך.‬
‫- מה שלא יהיה. - בסדר.‬
‫בטח. בהחלט. אני אשים את אלה מאחורה.‬
‫- בסדר. - ונצא לדרך.‬
‫מדהים.‬
‫טיפאני ושות' 353.60 דולרים‬
‫גארי?‬
‫יש לך זמן לעוד לקוח?‬
‫אני באמת חייב לזוז.‬
‫אתה בטוח? הבחור הזה ביקש אותך.‬
‫- כן? בסדר. - כן.‬
‫אני בטוחה שגארי תכף יגיע.‬
‫אין בעיה. אני יכול לחכות עד שהוא יגיע.‬
‫כן, שכחתי שזה... כן.‬
‫בוקר חג המולד.‬
‫זה... זה...‬
‫זה נראה עלייך טוב.‬
‫תודה. פשוט גארי הוא לא הטיפוס שעושה מחוות כאלו גדולות.‬
‫אבל... חתיכת טבעת.‬
‫זו הטבעת הכי יפה שראיתי בחיי.‬
‫כן.‬
‫מה איתך? מה קרה עם ההצעה שלך?‬
‫היא לא קרתה.‬
‫אבל היא תקרה.‬
‫גארי.‬
‫הוא מתעכב בעבודה,‬
‫אז נראה לי שהוא לא יגיע.‬
‫אפשר להישאר אם אתה רוצה.‬
‫- בטח. כן. - מצטערת.‬
‫איך את וגארי הכרתם?‬
‫למעשה, בזכות זה.‬
‫רציתי לקעקע את השם של אימא שלי, אז הלכתי לסטודיו שחברים המליצו לי עליו,‬
‫והוא זה שעשה לי את הקעקוע. זה היה ממש מוזר...‬
‫אני יודעת שזה נשמע מתקתק,‬
‫אבל לפעמים אני תוהה אם הגורל הפגיש בינינו.‬
‫זה מצחי...‬
‫מוזר.‬
‫תני לי לשאול... יש לי שאלה טובה.‬
‫גארי הוא בחור טוב,‬
‫- נכון? - כן.‬
‫- כן. - כן.‬
‫למשל, היית אומרת שהוא...‬
‫יחזיר שטר של חמישה דולרים למישהו שהפיל אותו?‬
‫- מה? - כן. לא, זה...‬
‫אני רק מנסה להכיר אותו קצת.‬
‫איך לתאר את גארי?‬
‫גארי הוא אומן.‬
‫הוא מוכשר בטירוף.‬
‫מבחוץ זה אולי נראה כאילו הוא מרוכז בעצמו,‬
‫אבל הוא הרבה יותר מזה.‬
‫כשהמסעדה הראשונה שלי התפרקה, הוא תמך בי יותר מכולם.‬
‫הוא היה מדהים.‬
‫אני מנסה לחשוב מה עוד. כלומר, יש הרבה מה לומר.‬
‫דוגמה נוספת.‬
‫הצמיד הזה היה של אימא שלי.‬
‫אני תמיד עונדת אותו. אם אאבד אותו, זה ישבור אותי.‬
‫הוא מאוד יקר לליבי. הבנת את הפואנטה.‬
‫בזמן שעשיתי את הקעקוע, הורדתי את הצמיד.‬
‫כשהגעתי הביתה, הבנתי ששכחתי את הצמיד. נכנסתי ללחץ.‬
‫רצתי לתחנה.‬
‫וגארי היה שם.‬
‫הוא עשה את כל הדרך לאסטוריה.‬
‫אני זוכרת שחשבתי, "זה סוג הבחור שהוא".‬
‫אז אם מדי פעם... טוב, כשאני מתוסכלת‬
‫כי הוא מאחר או מפספס ארוחת ערב,‬
‫או עסוק מדי בדברים שלו,‬
‫או תמיד מתעסק בטלפון,‬
‫אני נזכרת שהוא הבחור שנסע שמונה תחנות‬
‫בכיוון ההפוך לפני שבכלל הכיר אותי.‬
‫מצטערת. התשובה הכי ארוכה בעולם,‬
‫כן, הוא מסוג הבחורים שיחזיר חמישה דולרים.‬
‫אתה באמת ממש אוהב לחם.‬
‫נכון, אני אוהב, כן.‬
‫מעריץ מספר אחת.‬
‫- נומרו אונו. זה אתה. - מספר אחת.‬
‫אני לא מאמינה שהם נעים יחד בצורה כזו.‬
‫הילדים בכיתה שלי מתקשים להסתדר לפי האלפבית.‬
‫טוב, אני מקנאה כי הם כל כך גמישים.‬
‫אני מתעמלת שלוש פעמים בשבוע ואני בקושי יכולה לגעת בבהונות שלי.‬
‫בריאן?‬
‫ונסה. היי.‬
‫מה שלומך?‬
‫- טוב, מה שלומך? - טוב.‬
‫טוב.‬
‫אני מצטער. זה העמית שלי, דיוויד.‬
‫דיוויד, זו ונסה רנדל.‬
‫היא הייתה היחצ"נית של מחלקת הקוראים הצעירים‬
‫לפני שנטשה אותנו לטובת הצד האפל.‬
‫אל-איי.‬
‫טוב, נו, הספיקו לי שלוש שנים של שלג וזבל ברחובות.‬
‫אני מסכים.‬
‫- זו דייזי, הבת של איתן. - היי.‬
‫בריאן הוא זה שהכיר לי את אבא שלך.‬
‫זה נכון. הוא הראה לי תמונה שלך לפני כמה ימים.‬
‫תשמעי, אני כל כך מתרגש שאיתן בא לבקר.‬
‫כבר שנים שאני אומר לו לנסות שוב.‬
‫אני בטוח שזה בזכות התמיכה שלך.‬
‫אני תמיד מעודדת אותו, אבל אתה מכיר את איתן.‬
‫הוא צריך להתחיל להתקדם.‬
‫אף אחד לא יכול לחזות את העתיד, נכון?‬
‫- כן. - אנחנו פשוט צריכים להשתדל.‬
‫- טוב לראות אותך. - גם אותך.‬
‫- נעים להכיר אותך. ביי. - ביי.‬
‫בסדר.‬
‫אלוהים. והם חדשים.‬
‫מונית.‬
‫היי, טי.‬
‫נו, תראו מי זה.‬
‫היא כועסת, הא?‬
‫באתי להפתיע אותה.‬
‫קניתי לה פרחים.‬
‫זר יפה, הא?‬
‫הוא מהמכולת.‬
‫היא פה?‬
‫לא, האמת שלא ראיתי אותה מאז שהיא יצאה לפגוש אותך.‬
‫- אתה יודע על מה חשבתי? - על מה?‬
‫על הספר שאתה עומד לכתוב.‬
‫אני מקווה שאכתוב אותו.‬
‫מה זאת אומרת, אתה מקווה?‬
‫מעורבים פה הימנעות, דחייה ותיעוב עצמי.‬
‫יש לי מטפלת נהדרת.‬
‫אתה פשוט צריך להתחיל.‬
‫אני ממש מצפה לעבור ליד חנות ספרים ולראות את הספר שלך בחלון.‬
‫נשמע טוב.‬
‫אני לא רואה אף אחת‬
‫מלבדך‬
‫- מתה על השיר הזה. - מת על השיר הזה.‬
‫טוב.‬
‫אני רואה‬
‫רק אותך‬
‫טוב.‬
‫זה מגוחך.‬
‫אבל זה נחמד.‬
‫מיליוני אנשים יכולים‬
‫לעבור לידי‬
‫אבל כולם נעלמים...‬
‫איתן, אני מצטערת שגארי לא הגיע, אבל...‬
‫אפשר לשאול אותך משהו?‬
‫באמת באת לראות אותו הערב, או...‬
‫תסתדרי?‬
‫בדרך הביתה?‬
‫מה?‬
‫אני מקווה שהכול יסתדר בשבילך.‬
‫לא משנה מה יקרה, אני רוצה שתדעי‬
‫שאני באמת מתכוון לזה.‬
‫גארי וילסון שיחה שלא נענתה‬
‫גארי וילסון הכירו את מאסטר הדיו של ניו יורק‬
‫איתן?‬
‫אגיע בעוד רגע.‬
‫התקשרתי אליך. לאן הלכת?‬
‫מצטער, אני... הטלפון שלי שוב נעלם.‬
‫אני צריך לשים איתורן על הדבר הזה.‬
‫יש משהו שאתה צריך לספר לי?‬
‫שום דבר שצריך להדאיג אותך.‬
‫בסדר. כלומר, אתה לחצת שנצא לטיול הזה.‬
‫שיניתי תוכניות.‬
‫עליתי על טיסה של עשר שעות כדי להיות איתך ועם דייזי‬
‫כי ביקשת,‬
‫ועכשיו אני כאן, אבל אתה לא.‬
‫אני יודע.‬
‫בסדר, טוב...‬
‫מה שזה לא יהיה, אני פה.‬
‫בסדר.‬
‫- גארי וילסון? - איך אפשר לעזור לך?‬
‫שמי איתן גרין. עוד לא הכרנו רשמית.‬
‫אתה הבחור מהתאונה.‬
‫קראתי את הדו"ח.‬
‫כן.‬
‫תודה רבה לך על העזרה.‬
‫בקטנה, גבר.‬
‫שמחתי לעזור.‬
‫איך אני יכול לעזור לך?‬
‫אז, תשמע, אני חושב שיש לנו משהו זה של זה.‬
‫תראה, יש לי שבוע שלם של עבודה להשלים.‬
‫אז, שוב, תודה רבה לך על מה שעשית.‬
‫תחזיר לי את הטבעת שלי.‬
‫איזו טבעת?‬
‫הטבעת שהחברה שלי אמורה לענוד‬
‫והייתה על אצבעה של רייצ'ל אתמול בלילה.‬
‫ראית את רייצ'ל אתמול בלילה?‬
‫בסדר.‬
‫תחזיר לי את הטבעת שלי.‬
‫אני אחזיר לך את העגילים שלך.‬
‫וכאילו לא קרה כלום.‬
‫- אין לי מושג על מה אתה מדבר. - כן, יש לך.‬
‫אתה לא באמת מתכוון לתת לה לשמור את הטבעת.‬
‫בלי לספר לה?‬
‫תתרחק מהארוסה שלי.‬
‫אם איבדת משהו, זו לא הבעיה שלי.‬
‫- היי. - איך אפשר לעזור לך?‬
‫לאחרונה התארסתי.‬
‫- מזל טוב. - תודה רבה לך.‬
‫ואני רק רציתי לשאול אותך על הניקיון שלה, איך מנקים אותה.‬
‫מעולם לא היה לי משהו כל כך מפואר, אני רוצה לשמור עליה.‬
‫שאלה נפוצה מאוד. יש לנו ערכת טיפול בתכשיטים למכירה.‬
‫- את מעוניינת? - כן, זה מושלם.‬
‫אני אופה הרבה, ואני לא רוצה להרוס אותה.‬
‫ידעתי שתגידי כן.‬
‫- מה? - אני לא שוכחת טבעות שמכרתי.‬
‫את מכרת את הטבעת.‬
‫הוא בחר נכון. וזה לא היה קל.‬
‫באמת?‬
‫אנשים אומרים שיש לי חוש שישי לגבי זוגות.‬
‫- בסדר. - בכל מקרה...‬
‫כשראיתי אותו, ידעתי מיד שזו הטבעת.‬
‫ידעת?‬
‫שוב מזל טוב, לשלושתכם.‬
‫לשלושתנו?‬
‫הבת של הארוס שלך היא פלפלית.‬
‫- לא, אין לו... - איך קראו לה?‬
‫זה על קצה הלשון, פרח כלשהו.‬
‫דייזי. דייזי. כן, דייזי היא זו שבחרה את הטבעת.‬
‫הסתכלנו על חיתוך הכרית, חיתוך הנסיכה.‬
‫אבל זו האחת שהתאימה לך.‬
‫מה לגבי ערכת הטיפול?‬
‫- גארי. - טי.‬
‫מה עשית?‬
‫למה את מתכוונת?‬
‫היא אופה מגש שלישי של לחם שיפון.‬
‫טוב, זו חנות לחם.‬
‫לא צריך כמות כזו של לחם שיפון.‬
‫זה קורה כשהיא צריכה לחשוב.‬
‫מה עשית?‬
‫לא עשיתי כלום.‬
‫היום.‬
‫גארי, תזיז את התחת שלך למטבח ותתקן את זה, בסדר?‬
‫היי, רייצ'.‬
‫יש לך קצת לכלוך.‬
‫מצטער.‬
‫תראי, אני ממש מצטער על מה שקרה אתמול בערב.‬
‫הלקוח הגיע מאוחר, את יודעת איך זה.‬
‫אני לא אוהב להגיד לא ללקוחות מזדמנים.‬
‫וחלק מזה הוא בזכותך.‬
‫בזכות הכתבה ב"ניו יורק מגזין". כי את מדהימה.‬
‫מאיפה הטבעת, גארי?‬
‫מה?‬
‫היא ממש מפוארת. ממש יפה.‬
‫אני פשוט תוהה, איך הרשית לעצמך אותה?‬
‫כלומר, קנית אותה, נכון?‬
‫גארי?‬
‫- את יודעת. - כן, אני יודעת.‬
‫איך?‬
‫זה לא משנה, גארי.‬
‫תראי, רייצ'ל, פישלתי.‬
‫כן, פישלת.‬
‫אבל גם...‬
‫- גם מה? - זה כמו...‬
‫כשאני מתעורר באמצע הלילה עם רעיון מטורף לקעקוע.‬
‫ברגע שאני מצייר אותו, הוא נהיה ברור.‬
‫כשראיתי אותך פותחת את הקופסה,‬
‫זה היה הדבר הברור ביותר שראיתי בחיי.‬
‫אבל מה התכוונת לעשות?‬
‫לחכות עד שנהיה בבית אבות כדי לספר לי את הסיפור?‬
‫מה חשבת לעצמך?‬
‫נתת לי טבעת אירוסין של מישהי אחרת. זה מטורף.‬
‫אני יודע, אני יודע.‬
‫זה מטורף. אני לא יודע מה קרה.‬
‫אני לא יודע מה קרה. לא הייתה לי תוכנית.‬
‫ואז ראיתי את הטבעת על האצבע שלך והבנתי‬
‫שזה הדבר שאני הכי רוצה בעולם כולו.‬
‫איך אני יכול לוותר על זה?‬
‫ואם לא הייתה טבעת?‬
‫למה את מתכוונת?‬
‫אני מחזירה אותה.‬
‫אז אני שואלת עכשיו, בלי זעזוע מוח,‬
‫בלי טבעת שתוכל להתחבא מאחוריה.‬
‫אתה עדיין רוצה להתחתן איתי?‬
‫כן.‬
‫ברור שאני רוצה להתחתן איתך.‬
‫אני מאמין שיש לנו עתיד.‬
‫ואם רק תיתני לי עוד הזדמנות אחת,‬
‫אני אשתפר כל כך.‬
‫אני מבטיח לך.‬
‫למען האמת,‬
‫אני חושב שאנחנו צריכים לארגן חגיגה שלמה.‬
‫בואי נעשה מסיבת אירוסין.‬
‫ברצינות, נעשה מסיבת ראש השנה ענקית כאן.‬
‫בן דודי פין יהיה בעיר, ונוכל להזמין את כל מי שאוהב אותנו.‬
‫כי אני אוהב אותך, רייצ'ל.‬
‫תזכרי, רק אני מדבר.‬
‫למה לא פשוט לבקש את הטבעת בחזרה?‬
‫זה מסובך, חומד. לפעמים כשנופלת טעות,‬
‫צריך להיזהר לא לפגוע ברגשות של אנשים.‬
‫מה לגבי הרגשות שלך?‬
‫איסט ריבר.‬
‫מוזר, אבל אני לא מופתעת לראות אותך.‬
‫היי, טרי. זו הבת שלי, דייזי.‬
‫היי. אבא שלי אחראי על הדיבורים.‬
‫אל תדאגי. גם אני לא יודעת לקרוא מצבים חברתיים.‬
‫באת לראות את רייצ'ל? שוב?‬
‫כן. היא שלחה לי הודעה וביקשה שאבוא.‬
‫כן, היא מאחור.‬
‫אבא, אפשר להגיד שלום?‬
‫כן. לכי. היא ממש מעבר לפינה.‬
‫אז...‬
‫יש משהו שאתה רוצה לספר לי?‬
‫את יודעת?‬
‫אני יודעת שמשהו לא בסדר,‬
‫ויש לי הרגשה שזה קשור אליך.‬
‫אז אני רוצה לדעת מה קורה.‬
‫בשביל רייצ'ל.‬
‫- היי, רייצ'ל. - היי, דייזי.‬
‫- היי. - אבא שלך בחוץ?‬
‫- כן. - אבא שלך כאן?‬
‫את אופה לחם?‬
‫- אפשר לעזור? - מובן שאת...‬
‫אני זקוקה לעזרה. זה יהיה נהדר. את רוצה לקחת סינר? משם?‬
‫- אפשר לדבר איתך שנייה בצד? - כן.‬
‫מה את רוצה שאני אעשה? את רוצה שאדבר איתו?‬
‫אני אטפל בזה.‬
‫באמת?‬
‫אוי, אלוהים, תודה רבה לך.‬
‫- את מדהימה. - נהדר.‬
‫טוב, ניפגש בדירה מאוחר יותר.‬
‫אולי נחשוב על רעיונות לערב השנה החדשה.‬
‫- כן? - כן.‬
‫- אני אוהב אותך כל כך. - בסדר.‬
‫אני מבטיח שלא אפשל. בסדר?‬
‫ביי.‬
‫אני אתגנב מהדלת האחורית.‬
‫בסדר.‬
‫מה?‬
‫הטבעת שלי אצלו. המתנה שלו אצלי.‬
‫וואו, זה הרבה יותר גרוע ממה שחשבתי.‬
‫ניסיתי לספר לה באותו הלילה, אבל לא יכולתי.‬
‫פשוט...‬
‫לא רציתי לשבור לה את הלב.‬
‫בסדר. מושלם. את יכולה להתחיל ללכלך את הידיים,‬
‫לעשות קצת בלגן.‬
‫שלך הרבה יותר טוב משלי, דרך אגב.‬
‫- אז כמה זמן זה לוקח? - זה לוקח זמן.‬
‫מה את עושה בזמן שאת מחכה שהוא יהיה מוכן?‬
‫אני לא יודעת. שאלה טובה. מה אני עושה בזמן שאני מחכה?‬
‫אני עושה הרבה חושבים בזמן שאני מחכה שהלחם יאפה.‬
‫גם אני חושבת הרבה.‬
‫כשהייתי בערך בגילך, גם אני איבדתי את אימא שלי.‬
‫את אוהבת לחשוב על אימא שלך או שזה עושה אותך קצת עצובה?‬
‫- גם וגם. - גם אני.‬
‫אפשר ללמד אותך טריק קטן שעזר לי?‬
‫טוב, תמצאי משהו שהיית עושה עם אימא שלך שהיה באמת מיוחד,‬
‫ותקפידי לעשות אותו פעם בשנה.‬
‫ככה אני מרגישה שהיא ממש שם איתי.‬
‫- כן. - את יכולה לחשוב על משהו כזה?‬
‫בכל שנה, בערב חג המולד, שלושתנו היינו בוחרים‬
‫סוודרים ממש מכוערים זה לזה.‬
‫הם תמיד היו כל כך מצחיקים.‬
‫אבל...‬
‫לא עשינו את זה מאז שהיא נפטרה.‬
‫כן.‬
‫אבל לא מפסיקים לעשות דברים כי היא לא כאן.‬
‫חייבים לשמור על המסורת, בזכותה, נכון?‬
‫- נכון. - נשמע שאימא שלך הייתה די מגניבה.‬
‫היא הייתה.‬
‫היי.‬
‫תודה רבה שבאת.‬
‫כן. מה אתן זוממות כאן?‬
‫אלוהים, זה נראה כאילו הגעתי לגן עדן.‬
‫- אני עוזרת לאפות. - ביקשת תלוש משכורת?‬
‫שכחתי. מצטערת.‬
‫אני יכול לדבר עם רייצ'ל לרגע?‬
‫כן. אני אשלח לך חשבונית, רייצ'ל.‬
‫אגש ישר לעניין.‬
‫אני יודעת הכול.‬
‫ואני יודעת שזה מטורף. כל זה מטורף.‬
‫רק רציתי לומר שאני ממש מצטערת.‬
‫לא, אני מצטער.‬
‫רציתי לספר לך, אבל לא יכולתי.‬
‫הרגשתי שזה לא יהיה במקום אם אומר משהו.‬
‫תודה על איך שהתנהלת בכל הסיפור הזה.‬
‫אתה אדם טוב באמת.‬
‫אני מעריך את זה.‬
‫רק רציתי להתנצל באופן אישי.‬
‫גארי ייצור איתך קשר.‬
‫כדי להחזיר את הטבעת ו...‬
‫וכולנו נוכל פשוט לשכוח מזה.‬
‫אני...‬
‫אפיתי את הלחם במיוחד לשלושתכם.‬
‫תודה לך.‬
‫בכיף.‬
‫בסדר.‬
‫טוב...‬
‫אני מניח שזהו זה.‬
‫ביי.‬
‫היי, רייצ', את יכולה לשבת איתי רגע?‬
‫כן.‬
‫אני חייבת לדבר איתך על משהו שקשור אלייך ואל גארי.‬
‫אבל לפני זה, רק תדעי‬
‫שאני מתכוננת לכסח לו את הצורה.‬
‫אני יודעת, טרי.‬
‫את יודעת?‬
‫- מה את יודעת? - אני יודעת הכול.‬
‫זה טופל, ואני...‬
‫אני פשוט... אני לא רוצה לדבר על זה כרגע.‬
‫אבל חכי, רייצ'ל, רגע.‬
‫אנחנו הולכות לדבר על זה.‬
‫את וגארי עדיין...‬
‫- כן. - כן.‬
‫- כן? - כן.‬
‫כן. בסדר. וואו, בסדר.‬
‫- מעבדת נתונים. - טרי.‬
‫לא כל מערכות היחסים פשוטות.‬
‫טוב? למשל, את וסופיה?‬
‫כשהכרת אותה, היא הייתה במערכת יחסים.‬
‫- זה לא בדיוק מושלם... - אף אחד לא מושלם.‬
‫לעזאזל, פעם היה לי עגיל בגבה. לא מדברים על זה יותר.‬
‫תמיד מעלה באוב דברים ישנים.‬
‫מה לגבי איתן?‬
‫יש לי חוש לדברים האלה, ויש שם משהו.‬
‫הוא רק רצה את הטבעת בחזרה.‬
‫זהו.‬
‫מחקתי את המספר שלו.‬
‫זה היה שום דבר.‬
‫תשמעי.‬
‫נכון שגארי לא מושלם,‬
‫אבל לא מפנים את העורף למישהו‬
‫כי הוא לא סיפר לך שנפלה לחיקו טבעת שהוא לא יכול להרשות לעצמו.‬
‫הוא צריך להשתפר. כולנו צריכים.‬
‫אני חושבת שצריך להתמקד בטוב,‬
‫ואני חושבת שצריך לאהוב אנשים‬
‫כשאפשר,‬
‫כי לא בטוח שהם יהיו כאן מחר.‬
‫מבינה?‬
‫זה אומר שאצטרך להיות נחמדה אליו או...‬
‫טרי, נראה לי שאם תהיי נחמדה אליו, אנשים יהיו מאוד מבולבלים.‬
‫אפילו אני אתבלבל.‬
‫חכי שנייה, רגע.‬
‫מה עשית עם הטבעת?‬
‫אז מצאתי את עצמי תקועה בברוקלין, באמצע שיחת זום, מחפשת הסעה,‬
‫אבל זה היה בלתי אפשרי בגלל שעת העומס. זה היה נורא.‬
‫למזלך, עד סוף השנה יהיה אינטרנט אלחוטי בכל הרכבות התחתיות.‬
‫זה היה כתוב על שלט. היה לי משעמם ברכבת.‬
‫לאן אמרת שנסעת?‬
‫אבא, לאן נסענו?‬
‫אנחנו...‬
‫נסענו למאפייה, זוכרת?‬
‫כן. ועזרתי לאפות לחם.‬
‫טוב, לא את הלחם הזה. אפשר לטעום?‬
‫בטח, כן.‬
‫סליחה.‬
‫פרוסה קטנה וחמה, רק אוודא שזה לא מורעל.‬
‫- עכשיו אני. - רגע, לא סיימתי.‬
‫אני לא... לא סיימתי. אני לא...‬
‫ונסה.‬
‫התינשאי לי?‬
‫כן. כן.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫בגלל זה התנהגת כל כך מוזר.‬
‫טוב, אצטרך להתאים אותה כשנחזור לאל-איי, כי היא בחיים לא תעלה עליי.‬
‫אבל איזו הצעת נישואין ייחודית.‬
‫זה כל כך מקורי.‬
‫יש כל כך הרבה דברים לעשות כשנחזור לאל-איי.‬
‫נצטרך לבדוק אולמות... אני אכין רשימה.‬
‫טוב. אני אלך להתקשר לכמה אנשים, בסדר?‬
‫- אני אוהבת אותך. - אני אוהב אותך.‬
‫מה לגבי החזרה לניו יורק?‬
‫דיברתם על זה בכלל?‬
‫בואי נתמקד בכך שכרגע כולם מאושרים.‬
‫אבל באותו ערב שהלכנו ל"אלווין איילי"...‬
‫דייזי, הכול מתנהל כמתוכנן.‬
‫אתה בטוח?‬
‫- כן. - בסדר.‬
‫- ג'יליני. - היי.‬
‫תהיתי אם נשאר לכם מקום בערב השנה החדשה.‬
‫שולחן לשלושה על שם "גרין"?‬
‫לא, אני מצטערת. אנחנו עורכים אירוע פרטי באותו ערב.‬
‫את צוחקת.‬
‫חבל מאוד.‬
‫פשוט לאחרונה התארסתי‬
‫ולמסעדה היה חלק גדול בהצעה,‬
‫אז קיוויתי שנוכל לבקר לפני שניסע לאל-איי.‬
‫רגע, אמרת שהתארסת?‬
‫וזה שולחן לשלושה על שם "גרין"?‬
‫כן. אני, הארוס שלי והבת שלו.‬
‫שולחן קטן זה בסדר.‬
‫את יודעת מה? נראה לי שאצליח לארגן משהו.‬
‫ב-20:00 זה בסדר?‬
‫- זה מושלם. כן. - בסדר.‬
‫אז נתראה.‬
‫- היי. - היי.‬
‫מה תרצה?‬
‫ברוכים הבאים לאיטליה הקטנה‬
‫טי, השעה היא 19:50, ואני מכריז באופן רשמי, הקדמתי.‬
‫אני רואה אותך, גארי.‬
‫הגיע הזמן.‬
‫בייב.‬
‫אלוהים.‬
‫- זה פין. - מה שלומך?‬
‫שלום.‬
‫שמעתי עליך כל כך הרבה.‬
‫- תודה. - איך הייתה הטיסה?‬
‫לא נוראית. אלוהים, אני ממש מתלהב‬
‫לפגוש סוף סוף את רייצ'ל המפורסמת. את חתיכה כמו בתמונה שלך.‬
‫- היי, אפשר להציע לך משקה? - כן, בטח.‬
‫מגניב, אני מיד חוזר.‬
‫זה ממש מוזר שעוד לא נפגשנו,‬
‫בעיקר מכיוון שהייתי עם גארי כשהכרתם.‬
‫לא ידעתי את זה. זה ממש מצחיק.‬
‫הייתי בביקור בעיר. בילינו באיזה דוכן נקניקיות מחתרתי‬
‫לפני שהוא חתך לאסטוריה.‬
‫תודה, אחי. כן, ממש עד שקיבל הודעה מאמבר.‬
‫דרך אגב, אני והיא ביחד.‬
‫כן, היא... היא משהו לא נורמלי.‬
‫ובכל זאת, ההודעה הכי טובה שקיבלת בחיים. נסעת לקווינס לחפש סטוץ‬
‫ומצאת את אשתך לעתיד.‬
‫רווח טהור.‬
‫אתם מחלקים מתאבנים או שיהיו רק ירקות חתוכים?‬
‫אני קצת רעב.‬
‫זה בסדר, זה יספיק.‬
‫בגלל זה הגעת...‬
‫הגעת לאסטוריה באותו לילה?‬
‫- לא כדי להחזיר לי את הצמיד שלי? - רייצ'ל, זה לא הוגן.‬
‫- אפילו לא יצאנו אז. - זה ממש לא קשור.‬
‫נתת לי לחשוב שהגעת בשבילי.‬
‫אתה מבין למה זה פוגע?‬
‫- זה היה לפני שלוש שנים. - בדיוק. לפני שלוש שנים.‬
‫זה היה בשבוע שעבר. זה היה אתמול. זה היה היום.‬
‫- אנחנו בסדר. - אנחנו לא.‬
‫- אם אנחנו לא בסדר, נוכל לעבוד על זה. - גארי.‬
‫זה לא עובד.‬
‫זה פשוט קשה מדי.‬
‫זה לא אמור להיות קל, אבל זה לא אמור להיות כל כך קשה.‬
‫אתה כל הזמן חופר בורות ואני כל הזמן זורקת לך חבל,‬
‫ואני לא יכולה יותר.‬
‫אני לא יכולה יותר.‬
‫- אני לא יכולה. - רייצ'ל...‬
‫אני הולך לאכול את כל הקינוח הערב.‬
‫- טוב, כל עוד אתה משלם. - דייזי משלמת.‬
‫בחלומות שלך.‬
‫רגע, מה אנחנו עושים פה?‬
‫אתה תראה.‬
‫בבקשה, רייצ'ל, דברי...‬
‫מה?‬
‫מה לעזאזל הוא עושה פה?‬
‫- היי. - היי, מה...‬
‫יש לנו הזמנה.‬
‫דמיינתי את זה אחרת לגמרי.‬
‫מה עשית?‬
‫אתה מכיר את האנשים האלה?‬
‫כן, זו רייצ'ל, וזה גארי, הבחור שאבא עזר לו.‬
‫היי, אני ונסה, ארוסתו של איתן.‬
‫בבקשה. את רואה?‬
‫הוא הציע, היא קיבלה את הטבעת‬
‫- והכול יכול לחזור ל... - גארי, לא.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫סליחה, הטבעת. אתה מדבר על הטבעת שלי?‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫הם מתחתנים.‬
‫למעשה, דיברנו על זה. אנחנו כבר לא מתחתנים.‬
‫רגע, אתם לא?‬
‫לא, בדיוק נפרד...‬
‫זה משנה?‬
‫למה משנה לך אם אתחתן איתה או לא? כלומר, מה לך ולזה?‬
‫זה לא. אבל אתה גנבת את הטבעת.‬
‫- אתה לא יכול להוכיח את זה. - גנבת את הטבעת?‬
‫- לא. - מה קורה פה?‬
‫- אני לא... - בסדר, איתן, מה קורה?‬
‫טוב, בלילה שגארי נדרס על ידי מונית...‬
‫- אני נדרס, וזה באשמתי? - סביר להניח.‬
‫- טרי? - בסדר.‬
‫קניתי את הטבעת הזו בשבילך.‬
‫הוא קנה לרייצ'ל את העגילים.‬
‫העגילים שקיבלתי בחג המולד?‬
‫לשם הלכת? להחזיר את הטבעת?‬
‫יש בזה תרד? כי אני אלרגי.‬
‫אחי. קלוט את האווירה.‬
‫בסדר. טעות שלי.‬
‫אז ידעת על זה כל הזמן?‬
‫לא. כלומר, כן. גיליתי רק לאחרונה. כן, ידעתי.‬
‫ואני מניחה שאת הכנסת את הטבעת ללחם.‬
‫בכלל התכוונת להציע באותו יום, או...‬
‫- בייב. לא באותו יום, אבל אני... - בסדר.‬
‫בייב, פשוט...‬
‫רייצ'ל.‬
‫אני חושב שאולי כדאי שנלך הביתה ונדבר.‬
‫רייצ'ל.‬
‫אתה מוכן ללכת להשתכר לחלוטין?‬
‫לא? טוב, בסדר.‬
‫שבע, שש, חמש, ארבע, שלוש,‬
‫שתיים, אחת. שנה טובה.‬
‫אני לא יודע. אני לא יודע.‬
‫הרגשתי כמו מטומטמת, איתן.‬
‫לא ידעתי שהזמנת שולחן דווקא שם.‬
‫רק בשביל לוודא שאנחנו משדרים על אותו גל, אתה חושב שזו הבעיה?‬
‫לא העובדה שגיליתי שלא התכוונת להציע?‬
‫התכוונתי להציע, בחג המולד,‬
‫ציפיתי שהטבעת תהיה בקופסה.‬
‫למה לא סיפרת לי?‬
‫אני לא יודע. אני...‬
‫ומה לגבי הפגישה שלך לפני כמה ימים? עם בריאן הריסון?‬
‫פגשתי אותו כשהייתי עם דייזי.‬
‫והוא דיבר איתי על הספר החדש שלך.‬
‫לא אמרת לי שום דבר.‬
‫כלום.‬
‫כלומר, למה? אני...‬
‫אני ממש מנסה למצוא סיבה טובה,‬
‫ולא מוצאת אחת.‬
‫אני לא יודע.‬
‫טוב, אבל איתן,‬
‫אם אתה יכול לחשוב על משהו,‬
‫פשוט תגיד.‬
‫בסדר, טוב, אני...‬
‫את לא תמיד תומכת.‬
‫את משנה נושא בכל פעם שאני מדבר על הכתיבה שלי.‬
‫חשבתי שתרגישי שזה הולך להיות עוד כישלון‬
‫ותתביישי בי.‬
‫ובכן, זה...‬
‫זה מבאס.‬
‫תראה, בוא נשכח מכל זה לרגע, בסדר?‬
‫כל מה שלא סיפרת לי,‬
‫הבלגן של ארוחת ערב ראש השנה...‬
‫מה אתה באמת רוצה?‬
‫אני רוצה לכתוב עוד ספר.‬
‫אני רוצה לנסות שוב.‬
‫אני מרגיש שאני חייב.‬
‫ו...‬
‫אני רוצה לעבור לניו יורק.‬
‫איתן, אני...‬
‫אני שונאת את העיר הזו.‬
‫אפילו כשהיא שטופת שמש והטמפרטורה היא 21 מעלות.‬
‫היי, זה יותר מדי בשבילי.‬
‫אני יודע.‬
‫ואפילו אם זה איתך ועם דייזי,‬
‫אני לא יכולה לחזור לפה.‬
‫ואני חושבת ששנינו יודעים מה זה אומר.‬
‫אז פשוט דאגת להכין את זה מראש?‬
‫כן.‬
‫תשמעי,‬
‫עשית את הדבר הנכון הערב.‬
‫אני לא מבינה.‬
‫למה אישרת את ההזמנה שלהם בליל מסיבת האירוסין שלי?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫זה היה טיפשי.‬
‫תמיד הייתה לי הרגשה רעה בקשר לגארי, ו...‬
‫אני לא יודעת על מה חשבתי. פשוט עשיתי טעות.‬
‫אני ממש מצטערת, בסדר?‬
‫ואם זה משנה משהו,‬
‫איתן פשוט לא רצה שתיפגעי.‬
‫בגלל זה הוא לא סיפר לך.‬
‫הייתי נפגעת בכל מקרה, אז...‬
‫כן, לכי על זה.‬
‫טעים.‬
‫אני הולכת הביתה, לטחון את הקורנטו הזה‬
‫ולהתעלף.‬
‫היי, תעשי מה שטוב לך.‬
‫אני אוהבת אותך, רייצ'.‬
‫גם אני אוהבת אותך.‬
‫את בסדר?‬
‫כן, אהיה בסדר.‬
‫זה הזוי שחשבת שתוכלי לעשות את זה בלעדיי.‬
‫למה את חייבת לזרות לי מלח על הפצעים?‬
‫"סולט ביי".‬
‫אל תאכלי את הכול.‬
‫אני לא יכולה להתחייב שלא.‬
‫זה טעים. אני בהחלט אוכל את הכול.‬
‫ונסה עזבה הבוקר?‬
‫זו הייתה ההחלטה הנכונה.‬
‫נפרדתם לתמיד?‬
‫כן.‬
‫התכוונת להתחתן עם ונסה בשבילי, אבא?‬
‫מה?‬
‫תקשיב,‬
‫אמרת שהיא תהיה אימא טובה ומודל לחיקוי בשבילי.‬
‫שזה מדהים.‬
‫אבל אתה צריך להיות עם מישהי כי היא מתאימה לך.‬
‫את בהחלט צריכה פודקאסט משלך.‬
‫טוב, אז אני בהחלט אצטרך טלפון בשביל זה.‬
‫בסדר.‬
‫די, תקשיבי.‬
‫את חייבת להאמין שאהיה בסדר.‬
‫את לא יכולה לדאוג לי כל הזמן.‬
‫זה לא התפקיד שלך.‬
‫מה?‬
‫דייזי?‬
‫אבא, רייצ'ל אולי לבנה, אבל הבחורה יודעת לבשל.‬
‫מה?‬
‫- בסדר. - הלו?‬
‫מה אתה עדיין עושה כאן?‬
‫לאן את רוצה שאלך?‬
‫רוצה שאעמוד מחוץ למסעדה וארים רדיו-טייפ מעל הראש?‬
‫תזיז את התחת שלך ובוא.‬
‫את מרותקת. "תזיז את התחת שלך"...‬
‫- ג'יליני, איך אפשר לעזור? - את הבעלים?‬
‫- רגע, מה? - אלה בשבילך.‬
‫חתימה.‬
‫- תיהני. - רגע.‬
‫תרחיבי קצת על מקרה החירום של הקנולי?‬
‫הטלפון שלי אצלך?‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫איך נדע אם היא קיבלה אותם?‬
‫אני מניח שפשוט נחכה ונראה אם היא תבוא.‬
‫היי, רייצ'.‬
‫כמעט נגמרו הבומבולוני.‬
‫ואיזו אישה, שאני באמת מאמינה שהיא כרמלה סופרנו האמיתית,‬
‫קנתה את כל הקנולי.‬
‫שמעתי. קחי, שולחן חמש.‬
‫אני יודעת שתגיד שזה לא הזמן המתאים, אבל...‬
‫אולי, אם יהיה לי טלפון, תוכל להשתמש בשלי‬
‫בכל פעם שתשכח את שלך.‬
‫מה?‬
‫אני רצינית.‬
‫- היי, בייבי. - היי.‬
‫מה שלומה?‬
‫ביקשתי ממנה להכין תפריט לערב הדייט לסוף השבוע,‬
‫והיא הציעה נקניקיית דם וזנב שור.‬
‫ובהקשר אחר, הבנתי את הרעיון.‬
‫תודה לך.‬
‫אין לי מושג למה מגיעה לי תודה, אבל אני אוהבת את זה.‬
‫- הפרחים. - איזה פרחים?‬
‫אלו.‬
‫- לא שלחתי לך אותם. - לא?‬
‫למה שאשלח לך פרחים? את צריכה לשלוח לי פרחים.‬
‫אוי, אלוהים. קראת את זה?‬
‫לא, היה פה טירוף כל היום.‬
‫אוי, אלוהים. מתי קיבלת את הפרחים?‬
‫את לא רוצה לדעת.‬
‫- מה לעשות? - את חייבת ללכת.‬
‫שיט. כבר אחרי 16:00. עד מתי זה נחשב אחה"צ?‬
‫- אחותי, צאי לדרך. - לכי.‬
‫בסדר. תודה.‬
‫גם אני הייתי חוצה את העיר בריצה בשבילך.‬
‫אל תתחנפי.‬
‫באמת.‬
‫אני משקרת. בטח הייתי מזמינה הסעה, את צודקת.‬
‫יודעים מה, אני פשוט...‬
‫מונית.‬
‫תודה לך. היי.‬
‫ממהרת.‬
‫קדימה, קדימה.‬
‫טוב, אולי עוד קצת.‬
‫אל תוותר, בבקשה.‬
‫בחייך.‬
‫בסדר, תעצור כאן.‬
‫כן, אני פשוט ארוץ.‬
‫מתוקה.‬
‫אני לא חושב שהיא תגיע.‬
‫אבל זה היה רעיון טוב.‬
‫בואי.‬
‫עוד חמש דקות, בבקשה.‬
‫בבקשה, אבא.‬
‫היי.‬
‫- היי. - היי.‬
‫קיבלתי. קיבלתי את הפתק שלך. קיבלתי אותו קצת מאוחר.‬
‫התחלתי לפקפק באמינות של השליח על האופניים.‬
‫אמרת שאתה חושב שקורה בינינו משהו,‬
‫ושאם גם אני חושבת ככה, אז שאגיע לפה.‬
‫כן.‬
‫אני יודע שאנחנו בקושי מכירים, ו...‬
‫ובטח רק דיברת על קרואסון או על קורנטו...‬
‫קורנטו. אבל את צדקת.‬
‫אני צריך להתחיל לקבל החלטות מהלב שלי,‬
‫ולא מהראש שלי.‬
‫יש תחושה שזה...‬
‫אולי אחד מהמקרים האלה?‬
‫כן, זאת התחושה.‬
‫זה היה הרעיון שלך, נכון?‬
‫הוא רצה להחזיק סלוטייפ.‬
‫- סלוטייפ? - רדיו-טייפ.‬
‫רדיו-טייפ.‬
‫אני לא יודעת מה זה.‬
‫מה?‬
‫את לא יודעת מה זה "רדיו-טייפ"?‬
‫זה מדאיג.‬
‫ידעת מה זה רדיו-טייפ. הסברתי לך מה זה.‬
‫את מביכה אותי.‬
‫כאילו לא הסברתי לך.‬
‫כעבור שנה‬
‫בבקשה. תיהנו.‬
‫- תודה לך. - יפה.‬
‫- בבקשה. תודה רבה. - חג שמח.‬
‫- דייזי, אני הולכת לרגע. - כן, אני פה.‬
‫היי, חג מולד שמח.‬
‫- היי לך. - היי, מה זה?‬
‫זו הפתעה.‬
‫אבוי לך אם זה מקציף חלב.‬
‫אלו ראשי התיבות שלנו.‬
‫זה הדבר הכי נדוש שראיתי בחיי, ואני אוהבת את זה.‬
‫תודה לך.‬
‫- הכול מוכן? - כן.‬
‫דייזי תהיה ליד הדלת.‬
‫- מחכה לסימן שלך. - בסדר.‬
‫- קדימה. - קדימה.‬
‫אפשר לקבל את תשומת לבכם, בבקשה?‬
‫אני רוצה לאחל לכולם ערב חג מולד שמח,‬
‫ואני רוצה לציין במיוחד את השפית שלכם,‬
‫רייצ'ל מאייר.‬
‫בסדר.‬
‫בואו נרים כוסית לאישה היפה, המוכשרת, האדיבה,‬
‫שיכולה להשיג שלום עולמי בעזרת כיכר אחת של הלחם שלה,‬
‫ובאופן מפתיע, היא גם עורכת קשוחה, כך גיליתי השנה.‬
‫- היא מבינה מאוד בפיסוק תקין, חברים. - בייבי, מה אתה עושה?‬
‫היא הקורנטו שלי.‬
‫אהבתי היא כנראה‬
‫סוג של אהבה עיוורת‬
‫ואני לא יודע מה הייתי עושה בלעדיה.‬
‫ואני לא מתכנן לגלות בקרוב.‬
‫תשמעי, אני יודע שההתחלה שלנו הייתה‬
‫ממש מבולגנת, כפי שחלקנו יודעים.‬
‫אבל מישהי שאני אוהב מאוד אמרה לי פעם,‬
‫"אל תחשוב כל כך הרבה על הבלגן,‬
‫"תתמקד בתוצאה."‬
‫ואני לא יכול לדמיין תוצאה טובה יותר...‬
‫מאשר לחלוק נצח איתך.‬
‫ברור שהטבעת הזו מסכימה.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫רייצ'ל, התינשאי לי?‬
‫כן.‬
‫ברור, כן.‬
‫אנחנו מתחתנים.‬
‫הסוף‬
‫תרגום כתוביות: עדי חייט‬
‫בקרת כתוביות שקד הרטמן‬