NĚCO OD TIFFANYHO
Tohle je brus polštářek a ten druhý...
-Brus princezna. -Jo.
Tyhle názvy mi k ní moc nejdou.
Nemáte brus prezidentka?
Co takhle...
něco klasičtějšího?
-To je ono. -Máš dobrý vkus, Daisy.
To mám.
Slyšela jste šéfku.
Výborně. Pojďte za mnou.
Dobrý den. Mohu pomoct?
Promiňte. Sháním dárek pro přítelkyni.
Doufal jsem, že vaše modrá krabička by jí udělala radost.
Dobře. Napadá vás něco konkrétního?
Ani ne.
Jen ať je to něco rozumného.
-Ukážu vám, co máme v nabídce. -Skvělé.
Určitě ti to nevadí?
Ne. Jsem v pohodě. Jasný?
Všechno je v pořádku. Já...
Lidé se tu chovají šíleně.
Ne víc než v L. A.
Proboha, tati, je v pořádku?
-Nikam nechoď. -Neboj.
-Jste v pořádku? -Jo.
Volal jste záchranku?
Ne, ale tamhle je sanitka.
Jste v pořádku? Pomalu.
Jsem lékařka. Převezmu to.
Jsem naprosto v pořádku.
-Jak se jmenujete, pane? -Co? Jsem v pohodě.
Jo, jste v pořádku.
Nepotřebuješ harissu?
Potřebovala jsi harissu.
Perfektní. Teď to povaříme.
Bezva.
-Už zase mluvíš s rybou? -Ne.
Se svou polévkou.
-Přinesla jsem Eureky. -Můj bože. Díky.
Jsem totiž skvělá kámoška. Chtěla jsi citrony.
-Ale já vím, že máš ráda Eureky. -Heuréka!
-Jo, kvůli tomuhle. -Musela jsem.
Tak jo, páni...
Pohodové výročí doma, co?
Rach, líbí se mi, že sis to konečně zarámovala.
Naše prvorozené dítě budu vždycky milovat.
I navzdory recenzi toho kritika, že mu to charakterem připomíná benzínku.
Já osobně mám benzínky ráda. Mají tam super občerstvení.
Bože, ty máš tak skvělý přístup. Až je to děsivý.
Musím se převléct. Můžeš tu polévku tak dvě minuty povařit?
Dobře. A máš ve vlasech zbytky jídla. Jo, tam.
Úžasný, jaký dokážeš nadělat nepořádek.
Jako bys pořádala kurz vaření pro děti.
Jo, o to mi šlo.
Měla bys jít. Gary tu bude kolem sedmé.
Fajn, tak to asi půjdu za dvě tři hodiny.
K popukání. Jsi snad komička?
Pracuju na svém čísle.
Viděla jsem jeho článek v časopise New York.
-Fakt? -Nejoriginálnější newyorští tatéři.
Předpokládám, že jsi mu pomohla.
Fajn, pomohla.
Co je? Poslala jsem mu pár trubiček. Aby se přimluvil
u editora kulturní rubriky. A povedlo se.
Ty jsi ale šlechetná.
Kupuješ si lidi trubičkama. To se hodí.
Terri,
neřekla jsi nic na můj outfit. Co ty na to?
Vypadáš úžasně.
Je to moc, ale chtěla jsem se obléknout
ve stylu JLo, co cestou z udělování Grammy vyzvedává děti ze školy.
Té zaneřáděné kuchyně si rozhodně nevšimne.
Ne, nevšimne.
Zvoní ti telefon.
To je Gary.
-Dneska budu mít asi rybu. -Cary.
Co je?
Ahoj, zlato. Už jsi na cestě?
Promiňte. Kdo je to?
Co?
Nemůžu ho najít.
Když najdu tvůj mobil, dostanu jeden za odměnu?
Nezačínej. A neříkej jí to, protože to nesnáší.
Ahoj.
Jako bys nikdy neviděl Odvážnou Vaianu.
-Jak to jde? -Super.
Stromečky svítí, byli jsme bruslit
-a viděli jsme, jak chlápka srazilo auto. -Panebože.
Byl to fajn den, až na toho chlápka. Ale myslím, že je v pořádku.
Až přiletíš, můžeme to celé zopakovat.
Není třeba. Pamatuju si to moc dobře. Ty davy a pachy.
Já to mám rád.
-Kdy ti to letí? -Zítra v pět.
Co do té doby budete dělat?
Daisy si vyrazí s Ninou. Neviděly se od první třídy.
Zábava. Fajn.
-Jo, a táta bude na schůzce. -Na jaké?
Vanesso. Margarita čeká.
Už jdu.
Tak jo, už musím končit. Uvidíme se brzy a se spoustou dárků.
-Ano? -Užij si poslední den holčičího výletu.
Řekli jsme, že o té schůzce před Vanessou pomlčíme.
Co je?
Řekl jsi, že myslíš, že je ten muž v pořádku.
Zlato, sanitka tam byla rychle.
Ale někdy to neskončí dobře.
Co když není v pořádku?
Máš pravdu.
Myslím, že je v pořádku,
ale ráno můžeme zajít do nemocnice a zeptat se na něj.
Dobře.
Ten doktor, co byl včera na příjmu, říkal, že měl otřes mozku.
Jak moc je to zlé?
Jak se cítíš?
Už mi bylo hůř.
Otřes mozku je mírný. Žádné zlomeniny. Sem tam nějaká modřina.
-To je vše? -To je vše.
Zatraceně.
Můj telefon.
Cože?
Je rozbitý.
Jo, máte pravdu. Vypadá to, že bude v pohodě.
Dobře, Rita už to převezme.
-Dobře. -Tak jo.
Necháváme si ho tu na rezonanci, protože má ztrátu paměti.
Ztrátu paměti? Nic takového neříkala.
Nevzpomínáš si, co se včera večer stalo?
Moc ne.
To není dobré. To zní zle. Je to vážné?
Bude v pořádku.
Takže by mě měli každou chvíli prohlédnout, ne?
Vypadá to, že až večer. Přinejhorším zítra.
-Měla bys jít. -Ne, nehnu se od tebe.
No tak. Vážně.
-Měla by ses víc starat o můj mobil. -Přestaň.
Je rozbitý.
Jsem v pohodě. Měla bys být v restauraci.
Vážně.
Určitě?
Jo.
Dobře.
-Ahoj. -Odnesu ti věci.
To je vše.
Dobře se o něj starejte.
-Miluju tě. -Miluju tě.
Hej, co takhle sváču?
Ne, nejsme z rodiny. Jen jsme... Chtěli jsme se na něj přeptat.
Víme jen, že ho srazil taxík.
Je mi líto. Informace o pacientech sdělovat nesmím.
-Zvlášť když ani neznáte jeho jméno. -Jen chceme vědět, že je v pořádku.
Přivezli ho včera večer, srazil ho taxík v SoHu.
Můj táta ho přivedl k životu.
-Ne, to není... -Je to tak. Bylo to díky tobě.
-Promiňte. Zdravím. -To není...
Dobrý den.
Nerada ruším.
Zaslechla jsem vás. Byli jste tam, když toho muže srazil taxík?
-Nemusíte jim nic říkat. -Já vím. Jmenuje se Gary.
Má otřes mozku.
-Ale ne. -Ale mírný. Bude v pořádku.
-Jo. -To rád slyším.
Slyšíš, D?
-Co se stalo? -Promiňte. Tady nemůžete stát.
Pokud si chcete povídat, běžte jinam.
Jste s Garym manželé?
Ne. Jsme...
Nejlepší kamarádi?
Jste striptérka?
Cože?
Bydlíte v New Yorku?
Jo, bydlím v Queensu.
-A co vy? -V LA.
Ale bydleli jsme tu dřív a možná se sem vrátíme.
To je bezva. Můžete pracovat odkudkoli. Z obou pobřeží, prima.
Tak trochu. Učím tvůrčí psaní na UCLA.
-Super. -Ale taky je spisovatel
a chce napsat další knihu.
Fajn, takže bychom asi měli vyrazit,
než Rachel vyklopíš i naše čísla sociálního pojištění.
Aspoň jsem nezkazila žádost o ruku.
Nic jsem neslyšela. Vůbec nic jsem neslyšela.
Ztrácím se. Měla bych se jít prospat.
Obléct si nějaké normální lidské oblečení.
Chodím v nemocnici na podpatcích. To jsem celá já.
-Musím jít. -Vyspat se?
To je nejdůležitější.
-Máte pravdu. -Taky si myslím.
Takže pokud někdy budete v Bryant Parku,
moje restaurace má místečko na vánočním trhu,
a moc ráda bych vám pořádně poděkovala jídlem nebo...
-Jako vážně? Jo. -Jo.
-Jak se jmenuje? -Gillini.
-Je to pekárna. -Pekárna?
A restaurace v Malé Itálii.
Tak moment, zrovna jste potkala největšího konzumenta chleba v Americe.
-No páni. To jste vy? -Jo.
Už řadu let se s vámi toužím setkat.
Panebože.
Sakra.
Rohová kancelář.
Výborně. Tištěná média nakonec nebudou tak mrtvá.
No, držím se zuby nehty.
Posaď se.
Chceme tě zpátky do rodiny Simon & Schuster.
Fajn, to chci slyšet.
Počkej, takže ty tu krabičku neotevřeš?
Ne. Nemůžu.
Můžu, ale nemůžu. Není to správné.
Je to horší než procházet někomu mobil.
Je v nemocnici. Nedozví se to.
Terri, nezvládla bych tu krabičku zabalit tak, jak byla.
Víš, že mě vázání mašlí stresuje.
Mám drobné prsty. Nejde jim to.
To je pravda.
Až do sedmičky jsi nosila boty na suchý zip.
Ale Sophia má velmi šikovné ruce, viď?
To si piš.
No tak, musím vědět, co je uvnitř.
Uvnitř čeho?
Děláš, jako že ti pak všechno nevyklopím.
Co když to je to, co si myslíme? Nevím, jestli jsem na to připravená.
-Co budu dělat? -To by bylo větší překvápko,
než kdyby se vytasil s utajeným dítětem, ne?
Má utajené dítě?
-Terri. -Dobře.
Fajn. Tak co máš v plánu?
Nevím, mám v plánu pracovat do doby, než ho pošlou na rezonanci,
a pak ho vyzvednu. Takový je plán.
A ta krabička? Tu jen tak přejdeme?
Ne, jde o to, že nevíme jistě, že je to prsten.
-U Tiffanyho prodávají spoustu věcí. -Krabička?
Mají tam pera,
a jednou jsem tam viděla jojo. Může to být jojo, Terri.
Kruci, jestli ti koupil pero nebo jojo, tak to máš větší problém.
Já nevím, jojo od Tiffanyho zní náhodou skvěle.
Už jsem v obchodě. Musím končit a... potřebuju 17 káv.
Tak jo. Ahoj.
Holka, to je zmatek.
Buď ráda, že nejsme oni.
ZASE ZPOŽDĚNÍ, JÁ SE PICNU, NEJHORŠÍ ŠTĚDRÝ DEN VŮBEC!
TATI, PÍŠU Z NININA MOBILU. MŮŽU ZŮSTAT NA VEČEŘI? DAISY
Není zač. Co bych doporučila?
Pikantní focacciu s česnekem a sušenými rajčaty
nebo cornetti, mé oblíbené.
K tomu mám vtipnou historku.
Přiznávám, že když mi bylo 11, šla jsem na Halloween za cornetti.
-Byl to takový výtvor z papírové hmoty. -Spěchám.
A zase odbíhám. Ano.
Ne. Pokračujte.
Ahoj.
Nevěděl jsem, jestli tu budete, ale byl jsem poblíž a vzpomněl jsem si.
-Kolik to stojí? -Dělá to 4,99.
-Co je tohle? -To je...
-prkénko. -Můžu si ho koupit?
Jistě, jo. Jen odbavím tady paní.
To je dobrý. Perfektní.
-Ať vám chutná. Moc děkuji. -Chci kávu. Horkou.
Dobře, nejdřív obsloužím pána a pak vás.
-V pohodě? -Jo. V pohodě.
Nejsem levný, ale s kávou vám můžu pomoct.
Ne, děkuju. Ale já... Všechno jde...
Ach bože.
...jako po másle, jak vidíte.
Čekám tu už 15 minut.
Vezmu si všechny cornetti a pětkrát kávu.
Máte vedoucího?
Zaplatím vám, kolik si řeknete.
-Kdo si dá kávu? -Já.
A děkuju, že jste to sebral.
Děkuji. Přeji hezký den.
Páni.
-Co si dáte? -Pro dva.
Jistě.
Dvě vody, nebo jednu?
Dobře. Jasně.
Dělá to 4,75.
Dobře, skvělé.
Máte se?
A vy?
Moc děkuji.
-Je to dobrý. -Je to fakt dobrý, že?
-Na zdraví. -Fajn.
Netušil jsem, že je po prkýnkách taková poptávka.
Ozval se ti Gary?
Jo, vypadá to, že za hodinu jde konečně na rezonanci.
Díky bohu.
-Kde je Daisy a tvoje... -Daisy je u kamarádky.
-A Vanessin let má zpoždění, takže... -Ale ne.
Zbyla mi trocha horké čokolády. Nedáš si šálek?
-Jistě. -Chceš starou dobrou horkou čokoládu?
Nebo horkou čokoládu à la Gillini?
Cokoli mi šéfkuchař doporučí.
Šéfkuchař doporučuje tohle.
Dobře.
Jo. No jo.
Jsi můj kamarád.
Chutnáš výborně a děláš mě šťastnou.
Přiliju tam trochu tebe. A trochu tebe.
Mám trochu sklon se svými kulinářskými výtvory mluvit.
Já si při psaní mluvím pro sebe pořád.
Většinou na sebe křičím, ale vyjde to nastejno.
Na zdraví.
-Kruci. -Dobrá, že?
Cože?
No, jako poděkování...
Pro tebe.
Co je?
Moje zesnulá manželka s Daisy
vždycky před Vánoci pekla chléb.
Byla pekařka?
Ne, ten chléb byl hrozný, fakt hrozný.
-Upéct ho je těžké. -To ano.
Už dlouho jsem o tom nepřemýšlel.
Jaká byla? Jestli se mohu zeptat?
Byla...
Jako písnička.
Jako písnička, kterou si chceš pouštět pořád dokola.
Rizikem lásky je ztráta, že?
To říkávala moje máma.
Kdy jsi o ni přišla?
Krátce po svých devátých narozeninách...
No, náš čas tady už vypršel, takže...
Naúčtuju ti to.
Jak jsi přišla na to, že chceš dělat tohle? Péct.
Nikdy to nebylo pevné rozhodnutí.
Začalo mě to bavit čím dál víc.
Je to jako meditace, jako milostný jazyk, vše v jednom.
Je kolem toho nepořádek, ale líbí se mi, že z toho vznikne něco krásného.
To se mi líbí, je to bezva.
Nechci vyzvídat. Daisy říkala, že píšeš knihu.
Další knihu, jo.
-Už byla první? -Jo, to byla pohroma.
-Takový Titanic mezi knihami. -Tak hrozná určitě nebyla.
Nikdo při jejím čtení neumřel.
Víš, Gillini není můj první podnik.
Ten první, moje první restaurace, byl velký propadák.
Obrovský, trapný, katastrofální, bankrotující... Chápeš.
Pokud tvoje kniha byla Titanic, můj podnik byl mezi ostatními 127 hodin.
Ale Gillini...
Gillini byl vždycky můj sen. Vyhodím to.
Dobře.
-Víš, co je tohle? -Croissant.
Tak především, tohle je cornetto.
Dobře. Fajn.
Méně známý italský bratranec proslulého croissantu.
Děkuji mnohokrát.
Víš, proč chutná tak skvěle?
Protože byl upečený s láskou,
nikoli strategií.
-A nejspíš je v něm tuna másla. -To jo.
Možná bys měl začít dělat věci srdcem.
Ne rozumem.
No, mám takový nápad, co se mi fakt zamlouvá.
Povídej. Jaký?
Musím ti to ukázat, abys pochopila.
Jestli máš čas, mohli bychom...
Nevím... Jo. Chvilku asi mám.
Doručíme tohle a pak to můžeme omrknout.
-Jo? -Jo.
Jo. To by bylo skvělé.
Dobře.
Moje tajné místo.
Co ty na to?
Jo, je to... Věřila bys, že je tu pokaždé prázdno?
To je...
To je šílený.
-Už jsi tu byla? -Já?
Jo, ty.
Jo, možná párkrát.
Kruci.
No, skvělé mozky smýšlí stejně.
Ne, moc se mi tu líbí.
Tohle inspirovalo můj nápad.
Do toho, povídej.
Je to román o světle a tmě.
Odehrává se v New Yorku. Hlavní postava je holčička.
Nachází své imaginární kamarády ve stínech budov velkoměsta.
Příběh je o tom, jak si tvoří svůj svět, v němž lidé přehlížejí stíny,
ale kde ona vidí krásu a život.
Tohle... je tvoje cornetto.
Jo, možná je.
Podle mě jo.
To je Gary.
Vteřinku. Ahoj, zlato.
Jak se cítíš?
Panebože, to je skvělé.
Dobře. Jsem poblíž, hned tam budu.
Dobře. Miluju tě. Ahoj.
Gary má zrovna po rezonanci.
Jo, teď mi psala Vanessa, že právě doletěla, tak bych měl jít.
Dobře. Díky za dnešní večer.
Jo. Jsem rád, že je Gary v pořádku.
Veselé Vánoce.
Veselé Vánoce. A mimochodem, jsem židovka.
-Šťastnou Chanuku. -Měj se.
-Ahoj. -Ahoj.
Veselé Vánoce.
Polootřesený Gary se mi líbí. Na tohle bych si uměla zvyknout.
Co je tohle?
Drobenka. Peču na večer koláč.
Co to bude tentokrát?
Kerblíková frittata s konzervovanou citronovou salsou verde
a pečenými rajčaty na révě.
Vejce, bylinky, rajčata.
Co je?
Nic, jen je tu nepořádek.
Promiň.
-Pálivou omáčku máme, že jo? -Jo, tamhle.
Dobře. Díky bohu. Tak jo.
Zlato, co kdybys ty vejce na chvilku vypnula?
Musíme si rozbalit dárky.
No tak.
Dobře, chceš to udělat hned teď?
Tak jo, Vanesso, ty první.
-No tak. -Ne, Daisy, ty první.
-Prosím. -Dobře.
Určitě se nechceš nejdřív najíst? Mám na sporáku vejce,
začnou se tam množit bakterie a jak to bude chladnout, bude to horší...
Tohle je pro tebe.
Ty první.
-Dobře. -Dobře.
-Pěkný. -Jeden na každý den.
Motivační deník jsem vždycky chtěla. Díky.
Tohle je ta nejdražší narážka, co jsem viděl.
Tak jsem to nemyslela.
Ne, líbí se mi.
-Vážně? -Jo.
-Možná to pomůže. -Možná, mohlo by.
Tak jo, teď je na řadě Vanessa.
Ať si jeden otevře táta. Na.
-Teď se můžeme najíst. -Ne.
Teď ty.
Gary.
Tak jo, teď ty.
Dobře.
Ethane.
Ach bože.
Jsou krásné.
Jsou tak roztomilé.
Co ty na to?
Co je? Myslel sis, že se mi nebudou líbit?
Ne, já...
-Hodí se k tobě. -Jsou pěkné.
Nevím, co na to říct.
Ani já ne.
Jsi si... Jistý?
-Jo. -Jo?
-Ne, jsem jen... -Já taky. Já...
Chci říct, tohle je... Je to vážně velká chvíle.
-Chápeš? -Velká chvíle.
Hodně velká.
Myslel jsem, že mám něco připraveného.
Určitě jsem měl. To mi jde. Moc rád mluvím.
-Jo. -Víš, takže...
Ale já...
Nepamatuju si to, nebo...
-Nebo co jsem chtěl říct. -To nemusíš.
-Ne... -Nemusíš říkat nic.
Na tom nezáleží.
Je jedno, jestli si nepamatuju den dva, ne?
Ale pamatuju si
poslední tři roky, Rach.
Díky tobě jsem lepší umělec.
Lepší člověk.
A za to ti musím poděkovat.
Protože mě podporuješ
a říkáš mi, že mám na víc a můžu být někým lepším...
A věříš ve mě.
Ano.
Takže...
Ach bože.
Vezmeš si mě?
Ano.
Strašně se potím.
Šampaňské.
-Dobře. -Dobře.
Sakra.
Tak jo, čas k jídlu.
Kde si můžeme něco objednat, protože já nevařila.
-Zlato. -Děkuju.
Co se stalo?
To mě podrž.
Panebože.
Vyloupil snad banku?
Musel prodat orgán nebo tak. Nezabil někoho?
Spousta lidí dělá podvody s životní pojistkou.
Netvrdím, že on, ale tohle je zatraceně velký prsten.
-Je krásný, Rach. -Děkuju. Je obrovský.
Šíleně obrovský.
Ale povedl se mu. Šetří peníze na studio, ale...
Nashle. Moc děkuju.
...zjevně šetřil i na tohle.
Místo šetření na ten kávovar, který jsme musely mít,
-bys své ženě mohla koupit něco hezkého. -Moje kávové umění miluješ.
Minulý týden jsem udělala tvůj obličej a líbil se ti.
-To jsem byla já? -Jo.
To ne.
Plánujete velkou párty?
Nemyslím si. Já na velké párty moc nejsem.
Ne. Má ráda romantiku, ale ne fanfáru.
No, mám z tebe radost.
-Děkuju. -Zasloužíš si všechno, zlato.
Taky mám radost.
Ale když budu moc upřímná, exploduje mi srdce a umřu.
-S tebou nemůžu. -Nejde to.
-Musím do práce. Chovej se slušně. -Pokusím se.
-Tak zatím, Rach. -Ahoj.
Můžeš to vzít? Děkuju.
-Já to vezmu. -Hej...
Cos mi to včera poslala za divnou zprávu?
„V East River je večer takový klid.“
-Ach bože, zapomněla jsem. Jo. -Jo.
Kdo ti dal houbičky a dáš mi na něj číslo?
Ne. Byla jsem s Ethanem v jednom krásném parku, když zavolal Gary...
-Přetoč to zpátky. Kdo je Ethan? -Ethan.
Říkala jsem ti o něm.
Ne, o Ethanovi ses vůbec nezmínila.
Ethan pomohl Garymu, když ho srazili. Seznámili jsme se v nemocnici.
A pak přišel do obchodu.
A pak jste se vydali na romantickou procházku podél East River?
Panebože, Terri, nehodlám se o tom bavit. Jen jsme zabíjeli čas.
Bydlí v LA. Už se neuvidíme. Tak co?
Dobře.
Hele, jak září.
Jo.
Gary... Jak to říct?
Mám pocit, že se vážně snaží.
A netvrdím, že se tím všechno přes noc změnilo,
ale jako by to otvíralo spoustu možností do budoucna.
Má radost, já mám radost a...
Hej, taky mám radost.
-Děkuju. -Není zač.
-Blik, blik. -Blik, blik.
Jsem rád, že tu jsi.
Musím ti říct něco divného.
Promiňte?
Pardon, s někým jsem si vás spletl.
Kde je Rachel?
No, teď tu není, ale jsem tu já.
-Ahoj. -Ahoj.
V Malé Itálii bude zase zítra odpoledne.
Můžu vám nějak pomoct?
Ne, poradím si.
Děkuji.
Překvapení.
Alvin Ailey.
Kdo je to?
To je taneční soubor. Bude to zábava.
Počkat, jsou to jen dva lístky.
Daisy, zvládneš to sama, viď?
Myslel jsem, že holčičí den by nebyl od věci.
A co budeš dělat ty?
Ta třípatrová italská restaurace na Times Square vypadá zajímavě.
Ne, asi se pokusím něco napsat.
Jo, už dlouho jsem nic nenapsal
a město mě teď vážně inspiruje.
Chceš psát během naší dovolené?
Jestli to nevadí.
O holčičí den jsem stála,
takže se mi to hodí.
Díky, tati.
Jo, cítím se poctěna.
Obléknu se a vyrazíme.
-Ano? Fajn. -Dobře.
Děkuju.
Drž mi palce.
Prosím, neříkej, že sis zase zapomněl mobil.
Musíš ten prsten získat zpátky.
Jen jí nic neříkej.
Nic neřeknu. Vážně. Slibuju.
-Ahoj, Rach. -Ahoj.
Co jsi potřebovala?
-Černé lanýže a... -Hříbky.
Mluvila jsem s kuchařem.
Hlavní chody prý dnes bude vydávat rychleji.
-Perfektní. Přinesu další focacciu. -Dobře.
-Zdravím. Pardon. -Zdravím.
Hledám Rachel Meyerovou.
A kdo jste?
-Pardon. Jsem Ethan. -Ethane?
Ahoj.
-Ahoj. -Pan East River.
Jo, tohle je Terri, moje obchodní partnerka.
Taky si říkám její nejlepší kamarádka.
Obchodní partnerka, nejlepší kamarádka. Zvládá to všechno.
Vlastně jsem hledal Garyho.
Dobře.
Co od něj potřebuješ?
Ne, pardon.
Myslel jsem, že ho tu potkám, nebo bys nás mohla seznámit.
Jak mu vlastně je?
Vy jste ale detektiv. A taky fešák. Ty oříškové...
-Ach bože, Terri. -Co je?
Potřebuju... Potřebujeme ještě focacciu.
Přineseš focacciu?
Náhodou vím, že jí víc nepotřebujeme.
Ale víš co? Přinesu ciabattu.
-Moc děkuju. Díky. -Hezký den, fešáku.
-Hezký den. -Omlouvám se.
Chystám se zajít si s Garym kousek odtud na jídlo.
Mám mu dát tvoje číslo?
Vlastně jsem doufal, že se s ním setkám.
Chceš se mnou a Garym povečeřet?
Jo, to by bylo bezva.
Nebo tě můžu jen doprovodit.
-To je fuk. -Dobře.
Jistě. Rozhodně. Odnesu to dozadu.
-Dobře. -A vyrazíme.
Skvělý.
Gary?
Máš čas ještě na jednoho?
Měl bych jít.
Určitě? Ten chlápek si tě vyžádal.
-Jo? Dobře. -Jo.
Gary tu jistě bude každou chvíli.
Fajn. Můžu počkat, než přijde.
Ano, zapomínám, že... Ano.
Vánoce.
To je... To...
Sluší ti.
Děkuji. Takové velké gesto se Garymu nepodobá.
Ale je to krásný prsten.
Krásnější prsten jsem v životě neviděla.
Jo.
A co ty? Co tvoje žádost o ruku?
Nedošlo na ni.
Ale dojde.
Gary.
Zdá se, že se zdržel v práci,
takže nejspíš nepřijde.
Můžeme zůstat, jestli chceš.
-Jistě. Jo. -Mrzí mě to.
Jak jste se s Garym seznámili?
Vlastně takhle.
Chtěla jsem si dát vytetovat mámino jméno a pár přátel mi doporučilo jedno studio
a on byl volný, což je legrační.
Vím, že to zní tak trochu kýčovitě.
Ale občas si říkám, jestli to nebyl osud.
Je to legrační...
Zvláštní.
Můžu se zeptat... Mám dobrou otázku.
Gary je dobrý člověk.
-Že? -Jo.
-Jo.
Tak třeba...
vrátil by pětidolarovku, kdyby ji někdo vytratil?
-Cože? -Jo. Ne, to je... Jo. To je...
Jen jsem se ho snažil poznat blíž.
Jak bych popsala Garyho?
Gary je umělec.
Je strašně talentovaný.
Navenek může působit trochu sebestředně,
ale je v něm mnohem víc.
Nikdo při mně nestál jako on, když mi to s první restaurací nevyšlo.
Byl úžasný.
Přemýšlím, co ještě. Je toho tolik.
Další příklad.
Tenhle náramek patřil mámě.
Nosím ho všude. Kdybych ho ztratila, byla bych nešťastná.
Moc pro mě znamená. Rozumíš.
Když jsem se nechávala tetovat, sundala jsem si ho.
Doma jsem zjistila, že ho nemám, a zpanikařila jsem.
Běžela jsem na policii.
A najednou vidím Garyho.
Jel až do Astorie.
Podívala jsem se na něj a pomyslela si: „Tak takovýhle je to muž.“
Takže kdybych někdy... No, když jsem zklamaná,
že má zpoždění, nepřijde na večeři,
je zavalený vlastními starostmi
nebo je pořád na mobilu,
vzpomenu si, že kvůli mně jel osm zastávek metrem,
když mě vůbec neznal.
Pardon. Nejdelší odpověď vůbec.
Ano, je to typ člověka, který vrátí pětidolarovku.
Vážně máš slabost pro chléb.
Jo. To je fakt.
Jsem největší fanoušek.
-Numero uno. To jsi ty. -Číslo jedna.
Neuvěřitelný, jak jsou sehraní.
Moji spolužáci mají problém seřadit se už jen podle abecedy.
Jo, záviděla jsem jim jejich ohebnost.
Cvičím třikrát týdně, a taktak se dotknu prstů na nohou.
Briane?
Vanesso. Ahoj.
Jak se máš?
-Dobře, a ty? -Dobře.
Fajn.
Promiň. Tohle je můj kolega David.
Davide, Vanessa Randallová.
Byla naší interní PR manažerkou pro mladé dospělé,
než přešla na temnou stranu.
LA.
Tři roky plískanic a odpadků v ulicích na mě byly moc.
O tom žádná.
-Tohle je Daisy, Ethanova dcera. -Ahoj.
Tvému tátovi mě vlastně představil Brian.
To je pravda. Minule mi ukázal tvoji fotku.
Poslyš, mám radost, že Ethan přišel.
Už dlouho ho přesvědčuju, aby to ještě zkusil.
Určitě jsi ho k tomu povzbudila ty.
Vždycky ho povzbuzuju, ale však víš. Znáš Ethana.
Musí se drát dopředu.
Nikdo z nás nevlastní křišťálovou kouli.
-Jo. -Musíme se snažit ze všech sil.
-Ráda jsem tě viděla. -Já tebe taky.
-Těšilo mě. Ahoj. -Ahoj.
Tak jo.
Bože. Ty jsou nové.
Taxi.
Ahoj, T.
Podívejme, kdopak to je.
Zlobí se, co?
No, přišel jsem ji překvapit.
Koupil jsem jí tyhle květiny.
Hezký, ne?
Jsou z obchodu.
Je tady?
Ne, neviděla jsem ji od chvíle, co odešla na schůzku s tebou.
-Víš, o čem jsem dneska přemýšlela? -O čem?
O té tvojí knize, co napíšeš.
Doufám, že ji napíšu.
Doufáš? Jak to myslíš?
Je v tom spousta prokrastinace a sebepohrdání.
Mám skvělého terapeuta.
Prostě do toho musíš jít.
Těším se, až půjdu kolem knihkupectví a uvidím ji ve výloze.
To se mi líbí.
Nevidím žádnou jinou
Než tebe
-Tuhle píseň miluju. -Tuhle píseň miluju.
Tak jo.
Oči mám
Jen pro tebe
Tak jo.
To je směšné.
Ale je to hezké.
Ač kolem projdou
Miliony lidí
Já vidím jen tebe...
Ethane, mrzí mě, že Gary nepřišel, ale...
Můžu se na něco zeptat?
Přišel jsi dnes večer opravdu za ním, nebo...
Zvládneš to?
Dojít domů sama?
Cože?
Doufám, že se ti všechno vydaří.
Ať se stane cokoli, chci, abys věděla,
že to myslím upřímně.
GARY WILSON ZMEŠKANÝ HOVOR
PŘEDSTAVUJEME PAN NEWYORSKÝ INKOUST
Ethane?
Za chvilku přijdu.
Volala jsem ti. Kde jsi byl?
Promiň... Zase jsem ztratil telefon.
Musím si na něj dát lokátor.
Nechceš mi něco říct?
Nic, s čím by sis měla dělat starosti.
Dobře. To ty jsi tenhle výlet tolik prosazoval.
Změnila jsem plány.
Letěla jsem deset hodin, abych byla s tebou a Daisy,
protože jsi mě o to požádal,
a teď tu jsem, a ty ne.
Já vím.
Dobře, no...
Ať je to cokoli, jsem tu.
Dobře.
-Gary Wilson? -Co si přejete?
Jsem Ethan Greene. Ještě jsme se formálně nesetkali.
Jo. Jste ten muž z té nehody.
Jo, četl jsem zprávu.
Jo.
Moc vám děkuju za to, co jste udělal.
To nic nebylo.
Rád jsem pomohl.
Jak vám mohu pomoci?
Myslím, že každý máme něco, co patří tomu druhému.
Podívejte, musím dohnat práci za celý týden.
Ještě jednou vám děkuju za to, co jste udělal.
Chci zpátky svůj prsten.
Jaký prsten?
Ten, co měla mít moje přítelkyně,
ale včera večer ho na prstu měla Rachel.
Byl jste včera s Rachel?
Dobře.
Vy mi vrátíte můj prsten.
A já vám vrátím vaše náušnice.
A zapomeneme na to.
-Nevím, o čem to mluvíte. -Ale víte.
To nemyslíte vážně, že jí ten prsten necháte.
Nic jí neřeknete?
Držte se od mé snoubenky dál.
Něco jste ztratil, to není můj problém.
-Dobrý den. -Jak vám mohu pomoct?
Nedávno jsem se zasnoubila.
-Blahopřeji. -Moc děkuji.
Chtěla jsem se zeptat, jak se o něj starat.
Nikdy jsem neměla něco tak drahého, tak si ho nechci zničit.
To je běžná otázka. Prodáváme tu sadu pro péči o šperky.
-Měla byste zájem? -Perfektní.
Často peču a nechci si ho zničit.
Já věděla, že řeknete „ano“.
-Jak to myslíte? -Pamatuju si každý prodaný prsten.
Je od vás.
Byla to správná volba. A také těžká.
Opravdu?
Lidé říkají, že mám na páry šestý smysl.
-Dobře. -Takže...
Hned jsem věděla, že tenhle je ten pravý.
Opravdu?
Ještě jednou gratuluji, všem třem.
Všem třem?
Dcera vašeho snoubence je pěkné číslo.
-Ne, on nemá... -Jak se jmenovala?
Její jméno znamená myslím květinu.
Daisy. Jo, ten prsten vybrala Daisy.
Dívali jsme se na brus polštářku a princezny.
Ale tenhle byl pro vás ten pravý.
A co ta sada?
-Gary. -T.
Co jsi provedl?
Co tím myslíš?
Zadělává třetí dávku žitného těsta.
No, je to pekárna.
Tolik žitného chleba nepotřebujeme.
Tenhle chleba má na přemýšlení.
Co jsi provedl?
Nic jsem neprovedl.
Dneska. Jo.
Gary, koukej jít do té kuchyně a naprav to.
Ahoj, Rach.
Tady máš malou šmouhu.
Promiň.
Poslyš, ten večer mě mrzí.
Klient přišel pozdě a však víš, jak to chodí.
Nerad odmítám zákazníky.
A taky je to částečně kvůli tobě.
Kvůli tomu článku v časopisu New York. Protože ty jsi nejlepší.
Jak jsi přišel k tomu prstenu, Gary?
Cože?
Je tak extravagantní. Je tak krásný.
Nemůžu si pomoct, ale vrtá mi hlavou, kde jsi na něj vzal.
Koupil jsi ho, ne?
Gary?
-Víš to. -Jo, vím.
Jak?
Na tom nezáleží, Gary.
Hele, Rachel, zvoral jsem to.
Ano, zvoral.
Ale taky...
-Co? -Je to...
Když se vzbudím uprostřed noci s nějakým šíleným nápadem na tetování,
jakmile ho načrtnu, je to jasný.
Když jsem tě viděl otevřít tu krabičku,
bylo mi to na první pohled jasné.
Ale co jsi měl v plánu?
Chtěl jsi mi to říct, až budeme v domově důchodců?
Co sis myslel?
Dals mi zásnubní prsten někoho jiného. To je šílený.
Já vím.
Je to šílený. Nevím, co se stalo.
Nevím, co se stalo. Neměl jsem žádný plán.
Pak jsem viděl ten prsten na tvém prstu a došlo mi,
že tohle chci nejvíc na světě.
Jak bych ho mohl vrátit?
Co kdyby tam prsten nebyl?
Co tím myslíš?
Vrátím ho.
Takže se tě teď ptám, když už nemáš otřes mozku
a nemusíš za zády skrývat prsten.
Chceš si mě pořád vzít?
Ano.
Jistěže si tě chci vzít.
Vidím naši společnou budoucnost.
A když mi dáš ještě jednu šanci,
polepším se.
To ti slibuju.
Vlastně si myslím,
že bychom to měli pořádně oslavit.
Uspořádáme zásnubní večírek.
Měli bychom tu připravit obří silvestrovskou oslavu.
Bratranec Finn bude ve městě a můžeme pozvat všechny naše přátele.
Protože tě miluju, Rachel.
Nezapomeň, že mluvit budu já.
Proč ji nepožádáš, ať ti ten prsten vrátí?
To je komplikované, zlato. Občas, když dojde k omylu,
musíš být opatrná vůči citům druhých.
A co tvoje city?
East River.
Mám pocit, že bych měla být překvapenější.
Zdravím, Terri. Tohle je moje dcera Daisy.
Ahoj. Mluvit bude táta.
Neboj. Společenským narážkám taky ještě nerozumím.
Jdeš za Rachel? Už zase?
Jo. Psala mi a chtěla, abych se stavil.
Jo, je vzadu.
Tati, můžu ji pozdravit?
Jo. Běž. Je hned za rohem.
Takže...
Nechceš mi něco říct?
Ty to víš?
Vím, že tu něco nehraje,
a mám takový pocit, že to má co dělat s tebou.
Takže chci vědět, co se děje.
Kvůli Rachel.
-Ahoj, Rachel. -Ahoj, Daisy.
-Ahoj. -Táta je vpředu?
-Jo. -Tvůj táta je tady?
Pečeš chléb?
-Můžu pomoct? -Jistěže...
Potřebuju pomoc. To by bylo skvělé. Chceš zástěru? Tamhle?
-Můžu s tebou mluvit? -Jo.
Co mám udělat? Mám s ním promluvit?
Já to vyřídím.
Vážně?
Ach bože, moc ti děkuju.
-Jsi nejlepší. -Bezva.
Sejdeme se později v bytě.
Můžeme si projít nápady na Silvestra.
-Jo? -Jo.
-Moc tě miluju. -Dobře.
Slibuju, že to nepokazím. Jasný?
Ahoj.
Vyplížím se zadem.
Dobře.
Cože?
On má můj prsten. A já mám jeho dárek.
Páni, to je ještě horší, než jsem myslela.
Snažil jsem se jí to říct už tehdy večer, ale nemohl jsem.
Já prostě...
Nechtěl jsem jí zlomit srdce.
Tak jo. Super. Můžeš si pomoučit ruce.
Udělat nepořádek.
Tvůj je lepší než můj.
-Jak dlouho to trvá? -Chvíli.
Co děláš během toho čekání?
Nevím. To je dobrá otázka. Co dělám během čekání?
Hodně přemýšlím, zatímco čekám, než se chléb upeče.
Taky trávím spoustu času přemýšlením.
Když jsem byla ve tvém věku, taky jsem ztratila mámu.
Přemýšlíš o mámě ráda, nebo tě to rozesmutní?
-Tak trochu obojí. -Já to mám stejný.
Můžu tě naučit malý trik, který mi pomohl?
Tak jo, musíš si najít jednu věc, kterou jste dělaly spolu.
A pak to dělej každý rok.
Aspoň já mám pak pocit, že je tu se mnou.
-Jo. -Máš něco takového?
No, každý rok na Štědrý den
jsme jeden druhému vybrali strašně ošklivý svetr.
Vždycky byly tak legrační.
Ale...
co tu není, už to neděláme.
Jo.
Ale nemůžete to přestat dělat, jen protože tu není.
Musíte v té tradici pokračovat kvůli ní.
-Jo. -Tvoje máma musela být skvělá.
To byla.
Ahoj.
Díky, žes přišel.
Jo. Co se to tady děje?
Bože, jako bych byl v nebi.
-No, pomáhám jí. -Jo, řekla sis o výplatu?
Zapomněla jsem. Promiň.
Můžu si na chvilku promluvit s Rachel?
Jo. Naúčtuju ti to, Rachel.
Přejdu rovnou k věci.
Vím o všem.
A vím, že je to šílené. Celé je to šílené.
Chtěla jsem se ti omluvit.
Ne, to já.
Chtěl jsem ti to říct, ale nemohl jsem.
Jen jsem myslel, že mi nepřísluší ti to říct.
Díky, že jsi i přesto zůstal takový, jaký jsi.
Jsi opravdu dobrý člověk.
Toho si vážím.
Jen jsem se chtěla omluvit.
Gary se ti ozve.
Aby ti ten prsten vrátil a...
A všichni na to můžeme zapomenout.
Já...
Tohle jsem upekla speciálně pro vás všechny.
Děkuju.
Jo.
Dobře.
No...
Tak to by asi bylo.
Ahoj.
Hej, Rach, můžeš si se mnou na chvilku sednout?
Jo.
Musím s tebou mluvit o situaci s tebou a Garym,
ale než to udělám, chci ti říct,
že ho srovnám do latě a nakopu mu zadek.
Já to vím, Terri.
Ty to víš?
-Co víš? -Všechno.
Je to vyřízené a já...
Já... Teď o tom nechci mluvit.
Počkej, Rachel.
Budeme o tom mluvit.
Ty a Gary i tak...
-Jo. -Ano.
-Jo? -Jo.
Ano. Dobře. Páni.
-Počítač to zpracovává. -Terri.
Ne každý vztah je tak jednoduchý.
Jasný? Co ty a Sophia?
Když jste se poznaly, chodila s někým jiným.
-To není zrovna dokonalý... -Nikdo není dokonalý.
Kruci, mívala jsem piercing v obočí. A nikdo o tom nemluví.
Vždycky vytahuješ staré věci.
A co Ethan?
Hele, poznám, když něco vidím, a tohle něco bylo.
Jen chtěl zpátky svůj prsten.
Nic víc.
Smazala jsem si jeho číslo.
O nic nešlo.
Koukni.
Gary taky není dokonalý.
Ale neobrátíš se k někomu zády,
protože ti neřekl pravdu o prstenu, který si nemohl dovolit.
Musí na sobě zapracovat. A kdo ne?
Myslím, že se člověk musí držet toho dobrého,
a podle mě musíš lidi milovat,
když můžeš,
protože nemáš záruku, že tu budou i zítra.
Chápeš?
No... Znamená to, že na něj musím začít být milá nebo...
Terri, myslím, že to by pro ostatní bylo velmi matoucí.
I mě samotnou by to mátlo.
Počkej.
Cos udělala s tím prstenem?
Zůstala jsem trčet v Brooklynu na Zoomu a snažila se sehnat odvoz,
ale nešlo to kvůli dopravní špičce. Byla to hrůza.
Naštěstí bude wifi do konce roku ve všech stanicích metra.
Byla tam cedule. Nastupovala jsem do metra.
Kam že jste jeli?
Tati, kam jsme to jeli?
My...
Do pekárny. Vzpomínáš?
Jo. A já pomáhala péct chléb.
No, tenhle ne. Ale můžeme ho ochutnat?
Jistě, jo.
Pardon.
Je teplý. Ochutnám, aby nebyl otrávený.
-Teď já. -Ještě jsem neskončil.
Já... Ještě ne...
Vanesso.
Vezmeš si mě?
Ano.
Ach můj bože.
Proto ses choval tak divně.
Až se vrátíme do LA, dám si ho upravit. Tenhle mi nepadne.
To je tak jedinečná žádost o ruku.
Tak originální.
Teď nás v LA čeká spousta plánování.
Musíme vybrat místo... Sepíšu seznam.
Tak jo. Zavolám to pár lidem, ano?
-Miluju tě. -Miluju tě.
A co to stěhování zpátky?
Už jste o tom mluvili?
My... Soustřeďme se teď na to, že jsme všichni šťastní.
Ale ten večer, kdy jsme šly na Alvina Aileyho...
Daisy, všechno je na dobré cestě.
Jsi si jistý?
-Ano. -Dobře.
-Gillini. -Zdravím.
Chci se zeptat, jestli máte ještě volno na Silvestra.
Stůl pro tři na jméno Greene?
Ne, je mi líto. Ten večer máme soukromou akci.
To snad ne.
To je škoda.
Zrovna jsem se zasnoubila
a vaše restaurace v tom sehrála velkou roli.
Doufala jsem, že bychom ji navštívili, než se vrátíme do LA.
Moment, říkala jste, že jste se zasnoubila?
Stůl pro tři na jméno Greene?
Ano. Pro mě, mého snoubence a jeho dceru.
Malý stůl stačí.
Víte co? Myslím, že vás sem vmáčkneme.
V osm by to šlo?
-Perfektní. Jo. -Dobře.
Tak se uvidíme.
-Dobrý den. -Dobrý.
Co si dáte?
VÍTEJTE V MALÉ ITÁLII
T, je 19:50 a oficiálně ti hlásím, že jsem tu s předstihem.
Vidím tě, Gary.
Už bylo načase.
Zlato.
Ach bože.
-To je Finn. -Jak se máš?
Ahoj.
Tolik jsem toho o tobě slyšela.
-Děkuju. -Jaký byl let?
Šlo to. Bože, mám takovou radost,
že konečně poznávám tu slavnou Rachel. Jsi stejně sexy jako na fotce.
-Hej, můžu ti přinést pití? -Jo, jasně.
Bezva, hned přijdu.
Je šílený, že nás ještě nepředstavili,
když uvážím, že jsem byl s Garym, když jste se poznali.
To jsem nevěděla. Legrační.
Byl jsem u něj na návštěvě. Před tím jeho zběsilým úprkem do Astorie
jsme byli v podchodu u stánku s hot dogy.
Díky, brácho. Jo, až do chvíle, než mu přišla esemeska od Amber.
Mimochodem, jsme teď spolu.
Jo, je to... Je to dračice.
I tak to byla nejlepší noční textovka. Jel do Queensu kvůli jednorázovce,
a když odešel, znal svou budoucí ženu.
Tomu říkám výhra.
Máte tu taky předkrmy, nebo jen ty zeleninové talíře?
Trochu mi vyhládlo.
Fajn, tohle bude stačit.
Tak proto jsi jel...
proto jsi ten večer jel do Astorie?
-Ne abys mi vrátil náramek? -Rachel, to není fér.
-Ještě jsme spolu ani nechodili. -To není podstatný.
Nechals mě, abych si myslela, že to bylo kvůli mně.
Chápeš, proč mě to zraňuje?
-Bylo to před třemi lety. -Přesně tak. Před třemi lety.
Bylo to minulý týden. Bylo to včera. Bylo to dneska.
-Jsme v pohodě. -Nejsme.
-Tak na tom můžeme zapracovat. -Gary,
tohle nefunguje.
Je to moc těžké.
Netvrdím, že by to mělo být jednoduché, ale tak těžké by to být nemělo.
Ty pořád kopeš jámy a já ti házím lano,
ale už to dělat nemůžu.
Už nemůžu.
-Nemůžu. -Rachel...
Dneska rozhodně sním všechny zákusky.
-Pokud platíš ty. -Daisy nás zve.
Leda ve snu.
Počkat, co děláme tady?
Uvidíš.
Prosím, Rachel, mluv...
Co?
Co tady sakra dělá?
-Zdravím. -Zdravím, co...
Mám tu rezervaci.
V hlavě jsem si to představovala jinak.
Co jsi udělala?
Ty je znáš?
Jo, tohle je Rachel a Gary, ten, co mu táta pomohl.
Zdravím, jsem Vanessa, Ethanova snoubenka.
Tak. Vidíš?
Požádal ji o ruku. Dostala ten prsten.
-A všechno se vrátí do normálu... -Ne.
O čem to mluvíš?
Pardon, ten prsten. To mluvíte o tom mém?
Ach bože.
Budou se brát.
Vlastně o tom jsme teď mluvili. Už se nebudeme brát.
Že ne?
Ne, právě jsme se rozešli...
Záleží na tom?
Co se staráte, jestli si ji vezmu nebo ne? Co je vám po tom?
Nic. Ale ten prsten jste ukradl.
-Nemáte důkaz. -Tys ten prsten ukradl?
-Ne. -Co se to děje?
-Já ne... -Tak jo, Ethane, co se děje?
Dobrá, ten večer, kdy Garyho srazil taxík...
-Srazilo mě auto, a můžu za to já? -Nejspíš jo.
-Terri? -Dobře.
Já ti koupil ten prsten.
A on koupil Rachel ty náušnice.
Ty náušnice, co jsem dostala k Vánocům?
Tak tam jsi šel? Získat ten prsten zpátky?
Není v tom špenát? Mám totiž alergii.
Hej, rozhlédni se.
Fajn. Pardon.
Takže vy jste o tom celou dobu věděla?
Ne. Teda, ano. Donedávna ne. Ano, věděla jsem to.
A předpokládám, že to vy jste ho zapekla do chleba.
Chtěl jsi mě vůbec ten den požádat o ruku, nebo...
-Zlato. Ten den ne, ale... -Dobře.
Zlato, já...
Rachel.
Asi bychom měli jít domů a promluvit si.
Rachel.
Jseš připravenej pořádně zakalit?
Ne? Jo, tak fajn.
...sedm, šest, pět, čtyři, tři,
dva, jedna. Šťastný nový rok.
Já nevím. Nevím.
Připadala jsem si jako idiot, Ethane.
Nevěděl jsem, že rezervuješ stůl tam.
Počkej, abychom si rozuměli. Myslíš, že tohle je ten problém?
Ne zjištění, žes mě nechtěl požádat o ruku?
Tak jo, chtěl jsem tě požádat na Boží hod.
Čekal jsem, že v té taštičce bude prsten.
Proč jsi mi to neřekl?
Nevím. Já...
A co ta tvoje schůzka? S Brianem Harrisonem.
Tehdy večer jsme ho s Daisy potkaly.
Mluvil o tvé nové knize.
O ničem z toho ses mi ani nezmínil.
O ničem.
Proč? Já...
Snažím se přijít na dobrý důvod,
a žádný mě nenapadá.
Já nevím.
Tak jo, ale Ethane,
pokud tě nějaký napadá,
tak to řekni.
Fajn. Dobře, já...
Ne vždycky mě v tom podporuješ.
Změníš téma, kdykoli začnu mluvit o svém psaní.
Myslel jsem, že budeš předpokládat, že to bude další neúspěch
a že se za mě budeš stydět.
No, to je...
To je na prd.
Poslyš, na chvilku na to všechno zapomeň.
Na všechno, cos mi neřekl,
a na tu zkaženou novoroční večeři na oslavu zasnoubení...
Co doopravdy chceš?
Chci napsat další knihu.
Jo, chci to ještě zkusit.
Mám pocit, že musím.
A...
chci se přestěhovat do New Yorku.
Ethane, já...
Já to tady nesnáším.
Nesnesu ani, když je 20 stupňů a slunečno.
Na mě je to moc.
Já vím.
A i kdybych byla s tebou a Daisy,
nemůžu se přestěhovat zpátky.
A myslím, že oba víme, co to znamená.
To jsi měla připravené?
Jo.
Koukni,
dneska jsi udělala správnou věc.
Nerozumím.
Proč jsi jim rezervovala stůl na večer mého zásnubního večírku?
Já nevím.
Bylo to hloupý.
Vždycky jsem měla z Garyho špatný pocit a...
Nevím, co jsem si myslela. Byla to chyba.
Hele, moc mě to mrzí.
Jestli ti to pomůže,
Ethan ti jen nechtěl ublížit.
Proto ti to neřekl.
Ublížilo by mi to tak či tak, takže...
Jo, do toho.
Dobrý.
Půjdu domů přecpat se tímhle cornettem
a padnout do postele.
Dělej, co chceš.
Mám tě ráda, Rach.
Já tebe taky.
Jsi v pořádku?
Jo, budu v pohodě.
Jak sis jen mohla myslet, že tohle zvládneš beze mě?
Proč mi musíš do rány sypat sůl?
Salt Bae.
Nesněz to všechno.
To ti nemůžu slíbit.
Je to dobrý. Rozhodně to sním všechno.
Vanessa ráno odletěla domů?
Byla to správná věc.
Rozešli jste se nadobro?
Jo.
Chtěl sis Vanessu vzít kvůli mně?
Cože?
Poslyš,
říkals, že mi bude dobrou mámou a vzorem.
Jo, super.
Ale měl bys být s někým kvůli sobě.
Vážně potřebuješ vlastní podcast.
Tak to vážně potřebuju mobil.
Dobře.
D, poslouchej mě.
Věř mi, že budu v pořádku.
Nemůžeš si o mě pořád dělat starosti.
To není tvoje práce.
Co je?
Daisy?
Tati, Rachel je sice běloška, ale ta holka fakt umí vařit.
Cože?
-Tak jo. -Haló?
Co tady ještě děláš?
Kam chceš, abych šel?
Mám se před tu restauraci postavit s kazeťákem nad hlavou?
Pohni zadkem a pojď.
Máš zaracha. Pohni zadkem...
-Gillini, přejete si? -Jste majitelka?
-Počkat, cože? -Ty jsou pro vás.
Podpis.
-Užijte si je. -Počkejte.
Nutně potřebujete trubičky.
Máš můj telefon?
To snad ne.
Jak máme vědět, jestli je doručili?
Asi počkáme a uvidíme, jestli přijde.
Hej, Rach.
Ve vitríně už dochází koblihy.
A jedna ženská, která je určitě skutečná Carmela Soprano,
nám vykoupila všechny trubičky.
Slyšela jsem. Na, stůl číslo pět.
Vím, že řekneš, že teď se to nehodí,
ale možná kdybych měla telefon, mohl bys použít můj,
kdykoli si zapomeneš svůj.
Co je?
Myslím to vážně.
-Ahoj, zlato. -Ahoj.
Jak je na tom?
Chtěla jsem po ní víkendové menu pro páry,
a dala mi jelito a hovězí oháňku.
Mimochodem, pochopila jsem.
Děkuju.
Nevím, za co mi děkuješ, ale líbí se mi to.
-Za ty květiny. -Květiny?
Tyhle.
-Ty jsem ti neposlala. -Ne?
Proč bych ti posílala květiny? Měla bys je poslat ty mně.
Panebože. Četla jsi to?
Ne, dneska je tu frmol.
Ach bože. Kdy to přišlo?
Neptej se na něco, na co nechceš znát odpovědi.
-Co mám dělat? -Musíš tam jít.
Kruci. Tak jo, je po čtvrté. Kdy končí odpoledne?
-Mazej odsud, holka. -Běž.
Tak jo. Díky.
Víš, já bych za tebou taky běžela přes celý město.
Nepodlézej mi.
Vážně.
Kecám. Nejspíš bych si vzala Uber. Máš pravdu.
Víš co, já...
Taxi.
Děkuju. Zdravím.
Spěchám.
Rychle. Honem.
Tak jo, možná ještě chvilku.
Nevzdávej to, prosím.
No tak.
Tak jo, tady.
Jo, poběžím.
Zlatíčko.
Myslím, že nepřijde.
Ale byl to dobrý nápad.
No tak.
Ještě pět minut, prosím.
Prosím, tati.
Ahoj.
-Ahoj. -Ahoj.
Mám ho. Dostala jsem tvůj vzkaz. S malým zpožděním.
Už jsem si říkal, jestli se tomu poslíčkovi dá věřit.
Prý máš pocit, že mezi námi něco je.
A že jestli si to myslím i já, mám přijít.
Jo.
Poslyš, vím, že se sotva známe a...
Nejspíš jsi mluvila o croissantu nebo cornettu...
O cornettu. Ale měla jsi pravdu.
Musím se začít rozhodovat svým srdcem,
a ne rozumem.
Tohle mi přijde...
Jako jedna z těch věcí?
Jo.
Tohle byl tvůj nápad, že jo?
Chtěl nad hlavou držet kazetu.
-Kazetu? -Kazeťák.
Kazeťák.
Nevím, co to je.
Co je?
Ty nevíš, co je kazeťák?
To je znepokojující.
Vědělas, co to je. Říkal jsem ti to.
Ztrapňuješ mě.
Jako bych nic neřekl.
O ROK POZDĚJI
Prosím. Ať vám chutná.
-Děkuji. -Tak jo.
-Prosím. Moc děkujeme. -Hezké svátky.
-Daisy, omluv mě na chvilku. -Jo, jasně.
Veselé Vánoce.
-Ahoj. -Ahoj, co je to?
Překvapení.
Snad to není napěňovač mléka.
Naše iniciály.
Nic kýčovitějšího jsem ještě neviděla, a je to krásný.
Děkuju.
-Jsme připravení? -Jo.
Daisy hlídá dveře.
-Na tvůj signál. -Dobře.
-Jdeme na to. -Do toho.
Můžete mi věnovat pozornost, prosím?
Rád bych všem popřál krásný Štědrý večer
a chci poděkovat vaší šéfkuchařce
Rachel Meyerové.
Dobře.
Připijme této krásné, talentované a laskavé ženě,
která by dosáhla světového míru jedním bochníkem chleba,
a také překvapivě přísné editorce, jak jsem za poslední rok zjistil.
-Ví toho hodně o střednících, vážení. -Zlato, co to děláš?
Je moje cornetto.
Moje láska je určitě
Tak trochu slepá
A nevím, co bych si bez ní počal.
A v dohledné době to ani nechci zjišťovat.
Poslyš, vím, že jsme se dali dohromady
opravdu zvláštně, jak někteří z vás víte.
Ale někdo, koho moc miluji, mi jednou řekl:
„Nemysli na nepořádek,
soustřeď se na výsledek.“
A nedokážu si představit lepší výsledek...
než být navždy s tebou.
Tenhle prsten se mnou očividně souhlasí.
Ach bože.
Rachel, vezmeš si mě?
Ano.
Samozřejmě.
Budeme se brát.
KONEC
Překlad titulků: Petra Kabeláčová
Kreativní dohled Jakub Ženíšek