Downloaded from YTS.MX
Часто говорять про дійсно великих діячів, які щось змінили в культурі.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Чи вони створили момент, чи момент створив їх?
Марта саме така.
Вона залишила гігантський слід у культурі.
Вона - одна з найвпливовіших жінок планети. Марта Стюарт!
- Марта Стюарт. - Марта Стюарт.
Вона залишалася помітною понад 50 років.
Я Марта Стюарт, матір вашу! Я можу робити що хочу.
Марта Стюарт!
А тепер застелімо ліжко.
Гаряча каструля, аж димить.
Марта - одна з найкращих вчителів. Вона королева.
Від Марти Стюарт і сьогодні очі не відірвеш.
Якщо існував перший у світі інфлюенсер - це Марта.
Вона створила світ, у якому ми зараз живемо.
Американок треба було відучити відкривати банку грибного супу й заливати ним
броколі й варену курку.
До Марти багато жінок давали поради щодо хатнього господарювання,
і насамперед ці жінки мали бути дуже чемними…
Я Бетті Крокер, і я обіцяю, що у вас завжди виходитиме ідеальний торт.
…І те, чого вони вас вчили, мало бути легким.
Солідний циліндр смакоти.
Коли з'явилася Марта, вона казала геть інше.
Якщо у вас буде багато гостей на День подяки, як у нас,
можливо, варто зробити кілька видів індички.
Оця - одна з найгарніших індичок. Вона в листковому тісті.
Вона надихала мільйони людей. Ця ідея, що можна мати все…
- Марта Стюарт. - Вона сама заробила мільярди.
Вона казала жінкам, що хатнє господарювання - це сила.
Я завжди намагаюся заповнити пустку. Щось, чого не існує,
щось, що потрібне людям і в них його немає.
Вона хотіла, щоб у людей був такий дім, який вони хочуть, незалежно від того,
чи є в них гроші.
Високі стандарти, які встановила для себе Марта,
перейняло багато інших людей.
І це проблема для багатьох жінок.
Це світ фантазій, прагнення способу життя, який тобі недоступний.
Домогосподарське порно, словом.
Люди відчували загрозу собі. У нас дуже сильні,
але змішані почуття щодо ролі жінки в домі.
Вона нестерпна перфекціоністка, фанатка контролю. Визнаєте?
Винна!
На мене нападають за те, що я домогосподарка,
але що я роблю насправді?
Я віддаю шану тому, що довго не поважали.
Вважаю, що я сучасна феміністка.
Усі вважали її досконалою, але вона все одно прагнула
цього і не заспокоювалася, доки не досягне.
Її переслідували її власні фурії.
Марті Стюарт висунути кримінальні звинувачення.
Її асоціюють із досконалістю, а це її антитеза.
- Правосуддя! - Їй загрожують роки у в'язниці.
Щоб було ідеально.
Ідеально, ідеально досконало.
Ідеальний стан. Ідеально закріплено.
Ідеальний візерунок.
Ідеально. Ідеально. Ідеально. Просто ідеально.
Ідеальне завершення ідеальної вечері.
У якийсь момент Марта сприйняла для себе ідею досконалості. Але питання не в тому,
чи вона можлива. Питання в тому, якою ціною.
МАРТА
Що ви найбільше не любите?
Це складне питання.
Я не люблю марнотратство.
Не люблю неефективність.
Ухиляння. Нетерплячість.
Не люблю тих, хто вважає себе здатним на більше, ніж є.
Не люблю браку уваги до деталей.
Коли когось ображають без причини.
Не люблю фартухи й домашні сукні.
Раніше не любила фіолетовий колір.
Дуже. Але тепер вже не настільки. І червоний.
Я не саджаю червоні рослини в себе в саду. Якщо розквітає щось червоне,
зазвичай я його вириваю. Тож червоний колір - не мій улюблений.
Наступне питання?
Сьогодні вісімнадцяте жовтня.
У нас багато справ у саду.
Я хочу прокласти стежку до саду при літній хатці від головної дороги. Гадаю,
ми візьмемо грубе каміння, як на решті стежок.
Як крига, що потріскалася. Надіслати.
Мені подобається один вислів: «Якщо хочеш бути щасливою рік, одружися.
Якщо десять років - заведи собаку. Якщо до кінця життя - посади сад».
Цей сад має геть непоганий вигляд. Мабуть, треба трохи підрізати самшит.
Новий абзац.
Мене засуджували за перфекціонізм,
критикували за спроби створити недоступний спосіб життя, хоча це абсолютна неправда.
Я намагалася лише просвіщати.
Здається, там є зів'ялі півонії, і це мене дуже засмучує.
Надіслати.
Я перфекціоністка.
Це в нас сімейне. Почалося з мого батька.
Тато змусив нас усіх навчитися садівництва.
Він міг виростити що завгодно. Я була ідеальною донькою.
Я хотіла вчитися.
Він мав чого повчити, а я слухала.
Лише мені довірялося прасувати його лляні сорочки.
У нього був твідовий костюм «Гарріс» і бірюзова краватка до кольору його
гарних блакитних очей.
Мій батько був найгарніший.
Він мене любив, і для всіх було очевидно, що я його улюблениця. Він вважав,
що я більше схожа на нього, ніж інші діти.
У чому?
Він був перфекціоністом. Він доводив до кінця все, за що брався.
Тільки не з роботою. На роботі він був невдахою.
Він міг би робити практично все, що забажав би,
а замість цього працював продавцем.
Іноді він починав день із кави та червоного
вина. Чи це алкоголізм? Можливо.
Але він не виглядав як п'яничка. Він не шкандибав, не кидався предметами.
Мій батько був не такий. Але він був нещасним,
незадоволеним життям.
Він не міг прогодувати шістьох дітей, а нам треба було їсти.
Тому в нас був город, і ми вимінювали те, що не могли виростити.
Він стояв над тобою як сержант.
Злий.
«Ти неправильно робиш!»
Він нам наказував: «Прополи помідори». І якщо ми цього не робили, нас карали.
Так, нас шмагали. Лінійкою. Ми боялися лінійки. А іноді й очкуром.
Я досі ненавиджу садівництво.
Він втратив роботу. Жодних заощаджень.
Шестеро дітей.
Їм потрібні гроші.
У будинку напроти жила дівчина, яка підробляла моделлю.
Одного дня вона та її мама сказали мені: «Ти достатньо гарна, щоб бути моделлю.
Познайомити тебе? »
Почалося з п'ятнадцяти доларів на годину, що було набагато краще, ніж 50 центів,
які мені платили як няньці.
Заклопотані, активні люди. Стоп!
Тепер ви можете захистити своє тіло від запахів.
Це була велика подія в Натлі, Нью-Джерсі. Всі все покинули, щоб
подивитися на Марту.
Але я не була супер-пупер моделлю. Я ніколи не була в цьому класі.
Але успіх я мала.
Більшу частину грошей я віддавала мамі, бо молодші були ще малі.
Вона завжди дбала про те, щоб ми добре їли.
Вона була чудова куховарка.
Я стояла біля мами в кухні й вчилася всього, чого могла.
Вона була вчителькою і мала готувати шістнадцять порцій на день. Я вважала,
що це просто фантастика, що вона так може. Але стандартний дім,
стандартне життя - це було не для мене.
Марта отримала стипендію до дуже престижного
коледжу Барнард у Нью-Йорку.
Мені дуже подобалося в коледжі. Я любила історію,
історію мистецтв, економіку.
Я була популярною дівчиною. Мене всі знали.
Висока гарненька блондинка з Нью-Джерсі, яка ходить у бермудах і шикарно виглядає.
Я шукала пригод, шукала майбутнього.
У Барнарді була одна жінка, яку привозили у великому «ролс-ройсі»,
і ми чухали потилицю - хто це, в біса, така?
Одного дня вона підійшла до мене на уроці мистецтва і сказала:
«Мій брат вчиться на адвоката в Єлі. Хочеш із ним познайомитися?
Він приїхав по мене на маленькому жовтому «мерседесі».
Я ніколи не їздила в мерседесі.
Ми пішли вечеряти. Він був ввічливий, гарний, багато подорожував.
Було приємно познайомитися з витонченим юнаком.
І в нього була картка «Американ Експрес», яку тоді мало хто мав.
Він був цікавий, грайливий і добрий.
До кінця вечері я в нього закохалася.
Енді Стюарт, боже… Промінчик світла!
Енді був такий милий. Зовсім не такий, як тато.
Він висилав мені гроші на потяг, і я кожні вихідні відвідувала його в Єлі.
До нього я ніколи ні з ким не спала.
Він був дуже агресивним. Мені це подобалося.
Він освідчився…
Це здавалося таким природним. Закохатися, одружитися.
Але я поїхала додому і сказала татові, і тато дав мені ляпаса.
Він мене вдарив дуже сильно і сказав: «Ні, ти з ним не одружишся.
Він єврей».
Я пам'ятаю той ляпас.
Я анітрохи не здивувалася, бо він був упереджений та імпульсивний.
Але я сказала, що одружуся з ним, що б він не думав.
За допомогою мами я зшила весільну сукню.
Ззаду на ній було багато ґудзичків, обтягнутих органді.
Сукенька була дуже гарна.
У день весілля я була дуже щаслива.
Усе було добре.
Це був початок мого життя.
Ми вирішили поїхати в довгу весільну подорож
до Європи, аж на п'ять місяців.
Я записувала всі меню, усе, що ми їли.
Це мене просто приголомшило. Приготування їжі…
Я не знала, що в оливок може бути інший смак,
ніж у тих зелених із червоним перцем у бляшанках.
У нас вдома в шістдесятих не було гурманів.
Архітектура,
а головне, сади, які я відвідувала…
Усе це пробудило в мені любов до кухні, до подорожей, до відкриттів. Я відчула,
що це щось таке, про що я готова думати ціле життя.
Ми проїхали всю Італію і напередодні Великодня опинилися у Флоренції.
Мені треба було до церкви, і я пішла до собору.
Енді залишився в готелі.
Він не бажав іти зі мною до Дуомо.
Я слухала цю дивовижну музику в соборі.
Це було дуже романтичне місце, купа туристів,
і я познайомилася з дуже гарним хлопцем.
Він не знав, що я заміжня.
Я була просто самотня дівчина в соборі у ніч перед Великоднем.
У нього були емоції, у мене були емоції. Таке вже це емоційне місце.
Це було не схоже ні на що, що я переживала в житті.
Величезний купол, такий гарний, усі ці картини навколо…
Я ніколи не робила нічого подібного. І тоді я поцілувала незнайомця…
Чи ви з ним… не знаю, як спитати…
Пустували?
Чи ви пустували, чи це була зрада?
Ані те, ані інше. Не пустувала, не зраджувала.
Просто це був емоційний момент. Так я на це дивилася. І це було захопливо,
бо це було таке емоційне місце. Я б хотіла, щоб у всіх був такий вечір.
Мені було 19 років.
Я не хотіла додому.
Ми повернулися до Нью-Йорку, і на мене звалилася реальність.
Народилася моя донька Алексіс. Тоді всі народжували рано.
Такий тоді був стиль і звички. Я вважала це природним. Виявилося,
що бути матір'ю - це абсолютно не природно.
Їй було важко пристосуватися до ролі матері. Вона раділа,
коли Лексі спала і можна було побути самій.
Вона дбала про Лексі, але не обожнювала її.
Вона завжди була холоднуватою.
Вона не дуже вміє в емоції. Точніше, не вміє їх проявляти.
Марта не така людина.
Велика Марта, Мартина мама, сказала мені, що, мабуть, мало обіймала Марту.
Почуття! Ми про таке не розмовляли. Це не входило до нашого виховання.
Нас любили, так би мовити, приглушено, коли треба було. Я хочу сказати,
що в нашому домі було мало ніжності.
Усе було буденне, практичне.
Як я могла стати чудовою матір'ю, якщо мене ніхто не вчив нею бути?
Марта була вкрай амбітною. Вона хотіла бути чимось іншим, крім того,
ким була в той момент.
Я не знала, ким вона стане, але знала, що чогось досягне.
Це було в кожній її клітинці.
Мій свекор був біржовим брокером. Я подумала, що це цікава робота,
і вирішила спробувати себе на Волл-стріт.
Волл-стріт тоді була не місцем для жінок.
Там не було жінок-клерків, жінок-маклерів, взагалі жодних жінок.
Там навіть жіночого туалету не було.
Я мав із нею довгу співбесіду, і вона сказала,
що не хоче заробляти на життя, просто будучи гарною білявкою.
Вона добре говорила,
і виглядала просто ідеально.
Я її взяв.
Я була єдиною жінкою у фірмі. Мені доводилося тримати руку отак.
А що відбувалося на задніх сидіннях таксі, я навіть розповідати не хочу.
Але вони були дуже розумні, і я багато чого навчилася.
Марта дійсно в усьому була найкращою. Клієнтів вона просто зачаровувала.
Вони її обожнювали. Вони казали «Мій брокер
запросив мене на обід». Брокером була Марта Стюарт.
Це був непоганий обід.
Я знайомилася з купою людей і саме тоді навчилася, як поводитися з мільярдерами.
Тоді мільярдер - це було щось екстраординарне.
Я почала горнути гроші лопатою.
Вона заробляла чверть мільйона на рік. Клієнти багатіли зі швидкістю світла.
Ми рекомендували акції, і вони злітали з шести до дев'яноста
і знову до шести.
І раптом вони почали втрачати гроші. Марту це просто вбивало.
Вона помилилася щодо ринку і завдала людям збитки.
З тим, що Марта може контролювати, вона справляється. А от те, що не може,
зводить її з розуму.
Я почала вигоряти, бо це була непроста робота.
Я пішла з Волл-стріт, і ми переїхали до Вестпорту, Коннектикут.
Найдальше містечко від Нью-Йорку.
Чому ви обрали Вестпорт?
Бо знайшли дім своєї мрії.
Руїну на Теркі-Гілл-Роуд, яку ми мали придбати й відремонтувати.
Якби в мене не було Теркі-Гілл, я б була іншою людиною.
Але кимось я була б. Була б кимось іншим.
Просто не була б Мартою Стюарт,
господинею.
Це була обшарпана ферма, яку треба було капітально ремонтувати.
Батьки виїхали з чудової квартири на Ріверсайд-драйв,
притягли мене до Коннектикуту. Ми переїхали до цієї «чарівної ферми»
з ванною без душу. Щоб помити голову, треба було набирати воду в контейнер.
Запитання, яке постало напередодні страйку… грабіжники, що вдерлися у штаб
комітету демократів у «Вотерґейті»…
Це було під час Вотерґейта. Я фарбувала будинок згори донизу. Фарбувала сама, на
драбині, і слухала про Вотерґейт.
Ми були як першопоселенці у Вестпорті, Коннектикут.
1976-й рік. Курки на задньому дворі. Сусіди дзвонили до мерії:
«Там на Теркі-Гілл леді тримає курей у дворі». Щось нечуване!
Це був набір для гри у ферму, і Марта в нього гралася.
Мені подобалася ідея перебудувати будинок, розширити його, вирощувати щось,
повернутися до коріння, до Натлі, Нью-Джерсі.
Сади були такі гарні. Вона створила їх сама, голіруч.
Здавалося, їм подобається розбудовувати
Теркі-Гілл Фарм.
У ті перші дні на Теркі-Гілл-Роуд я зрозуміла,
що мені подобається хатнє господарювання, господарювати в хаті.
Енді став президентом найбільшого видавництва
книжок з мистецтва в Америці.
Я подумала: як це чудово! Тепер усі люди, які пишуть ці книжки,
приїжджатимуть до нас на вечерю! Я обожнювала гостей.
У неї постійно були гості. Вона запрошувала всіх сусідів.
День подяки, Великдень. Їжа була неймовірна.
Я зрозуміла, що мені подобається організовувати
вигадливі, гарні, ефектні вечірки.
Чому б не започаткувати
фірму з кейтерінгу?
Вона просто геній. З моделі вона стала брокеркою,
а потім раптом почала обслуговувати вечірки своїх друзів.
Я робила сливовий пудинг на 200 людей, я пекла коржики,
я варила варення та джеми.
Ручна робота. Нічого магазинного, усе домашнє.
Бізнес зростав на очах. Музей сучасного мистецтва.
Музей Метрополітен. Будинок у Гринвічі, у Вестчестері, у Бедфорді.
Коктейльні вечірки у «Сотбіз» з шостої до восьмої на сімсот осіб.
Ми намагалися бути екстравагантними. Ми хотіли привернути увагу.
Це була не просто пляшка горілки, а пляшка горілки у льодовому блоку.
Великі столи з наїдками - овочі, виноград, фрукти, сири.
Ніхто раніше такого не робив.
Це було схоже на декорації.
Цей образ полуниць, які вивалюються з кошиків… Така краса.
Якщо подивитися на картини старих голландських
майстрів з гарно поданою їжею і фруктами -
- це мене неймовірно надихало. - Марта вміє створювати
задоволення і захват.
Вона обслуговує вечірки таких зірок, як Пол Ньюмен, Беверлі Сіллз…
Ми привернули увагу багатьох людей. Бізнес став мільйонним.
Так починалася Марта Стюарт.
У Марти був успішний бізнес із кейтерінгу. Чоловік, який керує великим видавництвом.
Ідеальний шлюб. Нібито все чудово. Але чи це насправді так?
Удома його не задовольняли. Не знаю,
скільки подружок у нього було за цей час, але, гадаю, чимало.
Молоді жінки, послухайте моєї поради: якщо ви одружені й вважаєте шлюб щасливим,
а чоловік починає вас зраджувати - він лайно.
Подивіться на нього як на лайно і йдіть. Тікайте з цього шлюбу.
Але я не могла цього зробити. Не могла піти.
А ви не зраджували на початку або коли були брокеркою?
Так. Але не думаю, що Енді про це знав.
- Він сказав, що знав. - Он як?
Так. Ви йому зізналися. Він каже, що був вам вірним, доки ви йому не сказали, що
- зрадили. - Ні,
це неправда. Навряд чи.
Але що сталося? У вас був роман?
Дуже короткий роман із дуже привабливим ірландцем.
Це нічого не означало. Нічого не означало в тому сенсі,
що я б ніколи не зруйнувала через це шлюб. Це нічого не означало. Нічого.
Як той поцілунок у соборі.
Це були двоє людей, які мали все, але не думаю, що вони знайшли щастя.
Лексі опинилася між молотом і ковадлом. Вона розгубилася і була дуже зла.
Я зростала в дуже незатишному домі. Я навчилася задавлювати більшість емоцій.
Марта не отримувала багато задоволення від шлюбу та виховання дитини.
Це й була відсутня ланка.
Вона сварилася з персоналом, якщо щось робилося не так, як вона хоче.
Справжня перфекціоністка.
Важка рука її батька… Він передав естафету Марті.
Люди на неї ображалися.
У неї було хибне уявлення про успіх.
Вона біла акула. Може і вкусити.
Вона наїжджала на людей, була безжальною.
У світі бізнесу це гарна риса для чоловіка.
Але для жінки… Знаєте, вона була сучкою.
Ви знаєте історію, як її помітили?
Вона обслуговувала вечірку
у видавництві Енді.
Це була екстраординарна подія. Офіціанти й офіціантки
були в костюмах фейрі.
Інший видавець сказав: «Ви мусите видати книжку
про приймання гостей».
Я сказала собі: кейтерінг - ефемерна справа.
Купа роботи, гарне свято,
і все зникає. Але якщо напишеш книжку,
яка сподобається людям, це назавжди.
Спершу мій видавець хотів чорно-білу книжку з фото і рецептами.
Радше кулінарну книгу, ніж щось інше.
Перш за все вона дала зрозуміти, що це буде її книжка,
і якщо ми не зробимо її такою, як вона хоче,
то співпраця з нами її не цікавить.
Я хотіла, щоб там були кольорові ілюстрації,
фото їжі та ідей. Книжка, з якої можна дізнатися,
як влаштувати цікаве свято.
Я виросла у великій родині, де часто бували гості. Мені подобалося,
як мама ставила більше нарядь, велике блюдо овочів, пиріг, квіти на стіл,
щоб створити свято.
Дуже амбітна. Для неї свято - це було не просто про їжу.
Це про ідеї.
Я хотіла навчити, надати інформацію і натхнення.
Нічого надто дорогого і розкішного. Достатньо просто,
щоб жінка, яка подає каву в їдальні, могла зробити в себе вдома те ж саме,
що робили мої друзі в Гринвічі у своїх особняках. Це було те ж саме.
Марта хотіла показати пересічній жінці, як зробити свою оселю гарною.
Я була авдиторією - ось у чому секрет. Я була всіма, хто читає цю книжку,
і вони це знали. Автентичність була дуже важливою.
Вони знали, що я така сама. Я сама прибирала в домі,
сама виховувала дитину. У мене був чоловік і сад.
Особиста історія багато важила для читача.
Вона перша жінка, яка побачила ринкові можливості
свого особистого життя.
Марта - перша інфлюенсерка.
Вона - Марта Стюарт, богиня кейтерінгу.
Мушу сказати, я три години роздивлялася цю книжку.
- Щодо того, як приймати гостей, - вона дослівно написала про це книжку.
Хочете нафарширувати горох?
«Хочете нафарширувати горох?»
Хочете нафарширувати горох?
Марта привертала багато уваги. Вона була гарна білявка. Вона мала все.
«Краун» підписали з нею контракт ще на кілька книжок, тож вона була на підйомі.
У неї один режим: уперед.
Вона підписала мені книжку «Ідеально досконало». Усе, що вона робила,
було ідеально досконалим. У якомусь сенсі це зруйнувало їй життя,
бо вона не ідеально досконала.
Я витрачала весь час на все це і не звертала уваги на своє «життя».
Схоже, ви про це шкодуєте…
Що важливіше - шлюб чи кар'єра?
Скажіть ви мені.
Я не знаю.
Енді був по вуха зайнятий видавництвом, а коли він був вдома,
атмосфера була напружена. Вона критикувала те,
у що він вдягнений, що він казав.
Енді багато років займався її діловими питаннями. Вони були радше колегами,
ніж партнерами в житті.
Вони були в різних всесвітах, і коли Марта хотіла присутності
Енді у своєму, він не проявляв ентузіазму.
Незлагода між ними підсилювалася.
Ходили чутки, що в Енді були якісь стосунки з дівчиною,
що займалася квітковими композиціями в Теркі-Гілл Фарм.
Марта помічала все, і це її дедалі більше тривожило.
Вона була як навіжена. Мігрені, безсоння…
Одного разу вона мені показала місце,
де вирвала собі волосся на голові.
Вона гнобила співробітників. Вона втратила контроль над
Енді й зганяла зло на інших.
Робін працювала на мене, і їй довелося з'їжджати з квартири.
Я сказала: «Можеш переїхати до комори в дальньому
кінці». Там була маленька квартирка.
І поки я була у від'їзді, у них з Енді почалося.
Ніби я приготувала для Енді наїдку.
Ви з нею поговорили?
Так. Звісно. Я одразу її вигнала. «Що ти, в біса, робиш?».
Енді зрадив мені в нашому домі.
Це негарно.
Сьогодні з нами Марта Стюарт.
Вона - редакторка і дописувачка «Хаус Бьютіфул» і експерт із весіль.
Ця жінка… Ви знаєте про весілля все.
- Мабуть, так. Я бачила все… - Вона рекламувала книжку про весілля. Я
тоді ще подумала, яка це іронія долі.
Мені важко про це говорити. Деякі люди починають себе
жаліти й таке інше. Я цього не роблю.
Я дала вам листи, дуже особисті. Знаєте що? Ви все знайдете в тих листах.
«Любий Енді! Я не можу спати. Я не можу їсти. Моя шкіра зіпсувалася,
і в мене з'явилися зморшки, яких не було раніше.
Я несамовито ревную тебе до інших жінок. Я не можу думати про те,
що ти робив із ними те, що ми робили разом.
Любий Енді. Я зараз у дуже вразливому, непевному стані.
Від усього цього мені фізично болить, наче мій мозок от-от розірветься.
Любий Енді, можливо,
ти плануєш із нею одружитися і забезпечувати її моїми грішми,
щоб вона могла малювати себе голою. Хіба це не захопливо?
Може, вона й тебе намалює голим. Я б хотіла побачити цю картину.
Мене дуже непокоїть моє приватне і професійне життя. Я усім кажу,
що ти тимчасово кудись поїхав. Більше нічого.
Любий Енді, я розумію, що ти прагнеш сексу з іншими.
Ніхто про тебе так не дбатиме, як я. Ніхто тебе так не кохатиме.
Дай мені ще один шанс, Енді.
Я багато про що шкодую. Як може бути занадто пізно?
Любий Енді, я знову почуваюся зрадженою і самотньою.
Коли ти мені кажеш, що це вже не твій дім, після всього, що ми тут зробили разом,
чому я не можу казати, що спалю його?
Я мушу їхати до Сан-Франциско і розповідати
про весілля і своє чудове життя. Сподіваюся, ти насолоджуєшся свободою.
Краще б мій літак впав!
Я зараз сиджу в літаку, плачу, кашляю, з температурою і така нещасна,
що сама не вірю. Я мала б бути життєрадісною,
гарною, сексуальною, бажаною, але я повна руїна.
Мені 45 років, я засмучена і самотня, сама, без надії. Майбутнє в тумані.
Двадцять сім років.
Це він хотів розлучитися, а не я.
Він мене відкидав.
Мені було сорок років. Я була гарнюнею. Я була привабливою жінкою,
а він поводився зі мною як зі сміттям. Він погано зі мною повівся, і, мабуть,
натомість я теж погано з ним повелася.
Я ні з ким не тікала. Це він із кимось утік.
Я завжди казала, що я лебедиця. Як відомо, лебеді моногамні, і я вважала,
що моногамія - це прекрасно. Так. Я вважала, що це прекрасно.
Але, як виявилося, це не врятувало наш шлюб.
Поговоримо про щось приємніше?
Усі всі дерева посадила я сама.
Усе це садила я.
Кілька тисяч.
Привіт.
Ми використовуємо дерева, що впали, як підставку. Дерева прибирають на зиму.
Для мене сад - чудове місце, бо я люблю, коли все зроблено.
Ні, але… Не треба так заносити. Його треба обрізати.
Почисть як слід і наноси сюди трохи землі. Дай йому шанс щось відростити.
- Гаразд? - Так.
А це можна обрізати повністю. Воно відросте.
Так.
У цьому вся ідея підготовки до зими - щоб вони були готові.
Я ніколи не заплющую очі.
- Ну гаразд. Фасань, не розбий ці вазони. - Добре.
Не розбий вазони.
Поїду подивлюся на основу для нового. Там усе гаразд?
Так.
Я дивлюся на проблему і намагаюся її розв'язати.
СЕКРЕТИ ПРИЙМАННЯ ГОСТЕЙ
…І гостинна Марта Стюарт.
Привіт. Один-два-три-чотири-п'ять. Привіт. Один-два-три-чотири-п'ять. Ще ні.
- Ще ні. - Привіт.
Я люблю, щоб воно було вище. Терпіти не можу, коли все пласке.
Так. Добре.
Вона жила у світі, де ти одружуєшся, і на цьому все. Навряд чи Марта очікувала,
що стане незаміжньою. Вона цього стидалася.
Марта не терпить невдач. Це один із перших випадків,
коли хтось зробив щось, що вона не могла виправити.
Вона боялася, що коли стане відомо про її розлучення,
їй прийдеться важко на рекламному турі з книжкою. Але людям було байдуже.
Три, два…
Вони лише хотіли знати, як спекти торт.
Жінки з усієї країни стають у чергу, щоб побачити цю хазяєчку з хазяєчок.
Жінку, яка зуміла продати себе Америці як королеву досконалості.
Коли Енді пішов, я поринула в роботу. Ідеї на майбутнє.
На щастя, вони в мене були.
На щастя. Я могла стати нещасною колишньою
домогосподаркою.
Але я не дозволила цьому статися і дуже цим тішуся.
Усе почалося з Кей-Марту.
Марта Стюарт несе свій висококласний стиль до покупців із середнього класу
- в Кей-Марті. - Простирадла, постіль,
тарілки, лляна білизна від Марти Стюарт
усе для вашої оселі.
Кей-Март вважався дешевою мережею. Але Марта дуже передбачливо зрозуміла,
що партнерство з мережею мас-маркету в США може бути вигідним.
Клуб садівників Гринвіч скасував мій виступ,
бо я підписала контракт із Кей-Мартом, а їм не потрібен такий мотлох.
Вона розуміла, що брак грошей не означає браку смаку.
Це було потужно.
Якщо ви раніше не чули про Марту, тепер ви про неї почули.
Ми зараз часто бачимо вас по телевізору в рекламі Кей-Марту.
Мабуть, багато хто вважає, що це дивне сполучення.
Вам воно не здається дивним?
Зовсім ні.
Усі, хто купує щось у Кей-Марті - а це 77 мільйонів людей на місяць…
Серйозно? 77 мільйонів?
Так. І вони хочуть мати гарні речі.
Я намагаюся запропонувати їм справді шикарні речі.
Що вони роблять у Кей-Марті, якщо…
За цей час я видала, мабуть, шість книжок.
Мій видавець хотів лише одну книжку на рік.
Але я хотіла сказати набагато більше, і я подумала: а як щодо журналу?
Тоді вже були жіночі журнали, але в них не було тієї краси,
тієї глибини інформації, якої я прагнула. Це була велика пустка.
Спершу я пішла до «Конде Наст».
Я говорила з самим Саєм Ньюгаусом, і він спитав:
«Яку назву ви хочете? » Я сказала:
«Марта Стюарт Лівін». Він каже «Марта Стюарт» не можна».
«Я питаю: «Чому? » Він каже:
«Бо це Конде Наст.
Це наша назва - Конде Наст».
Він вирішив захищати бренд.
Я пішла до того Руперта Мердока. Він каже: « Я закриваю журнали,
бо це не наш бізнес. Раджу вам звернутися до «Тайм».
«Тайм» - це був здебільшого чоловічий світ.
Вони цього не розуміли. Я їм кажу:
«Спосіб життя - це тема, на яку можна писати,
писати й писати роками. Вона не має меж».
Він сказав: «Ну, якщо ви так вважаєте, може, це дійсно гарна ідея».
Ми хотіли зробити журнал для сучасних жінок.
Свята, вечірки, їжа, прикрашання дому, діти, немовлята, рукоділля…
Досі ніхто не збирав усе це в одному місці.
Ми створили чудовий номер. Він продався повністю.
Через кризу журнальний бізнес переживає великі складнощі. Але є промінь світла в
цьому мороку - «Марта Стюарт Лівін».
«Марта Стюарт Лівін» став миттєвою сенсацією. Я була на обкладинці майже
кожного номеру. Ми стали одним із найуспішніших журнальних стартапів в
історії.
Зустрічайте: Марта Стюарт!
У ті часи величезна кількість жінок каже: «Я не хочу бути домогосподаркою.
Я хочу працювати. Я хочу мати владу». Але вона розуміла, що багато жінок,
які працюють, не втрачають зв'язку з домівкою.
Марта сказала, що ти можеш бути сама собі художницею.
Краса і досконалість можуть бути великою силою.
І от я у Вестпорті, Коннектикут. У мене, звісно, були друзі, але не так багато.
Донька сказала мені: «Мамо,
самотня жінка влітку має їхати до Гемптонів». Я поїхала на розвідку.
Ріелтор мене спитав: «Що саме ви шукаєте? » Я сказала: «Руїну на найкращій вулиці».
Прийшли забудовники, спитали: «Що ви хочете з цього зробити?» Я сказала:
«Я просто хочу найгарніший сад і гарний дім».
Було зрозуміло, що в неї є ідея.
Ми працювали на Лілі-Понд-Лейн півтора року і закінчили якраз до
мого п'ятдесятиріччя. Тож я вирішила влаштувати
грандіозну вечірку.
Це була величезна вечірка. Там були всі.
Люди зі світу бізнесу, люді зі світу кіно, телебачення.
Як тільки вона опинилася в цьому світі,
ніби кулька в більярді врізалася в десять інших кульок, і покотилося…
Це був початок найкращої ери в Гемптонах.
Вона завжди каже, що пізно розквітла, але, гадаю,
вона почувалася вільнішою і сильнішою. «Що ж, тепер у мене нове життя,
і я ним живу».
Мабуть, у неї було більше романів, ніж ви чули. І, мабуть, вона цим тішилася.
Марта не любила спілкуватися з дурними чоловіками.
Вона любила Чарльза Сімоні - отже, любила багатіїв, навіть якщо вони дивні.
Чарльз створив «Ворд» і «Ексель» для Майкрософт. Він геній.
Ми почали всюди бувати разом. Це було інше життя.
На його власному літаку… Він будував яхту в Німеччині,
і я почала працювати разом із ним.
Я не квапилася з кимось зустрічатися і шукати
нового чоловіка. Я просто працювала, робила, думала, як завжди.
У вас були стосунки, у яких ви розмовляли про почуття?
Ні, і, мабуть, саме тому у мене було мало особистих
стосунків із чоловіками. Бо мені… Мені це не потрібно.
Я навіть не знаю чому.
Мене не настільки це цікавить - «Чарльзе, що ти зараз відчуваєш?» Мені байдуже.
До Чарльза мені не байдуже. «Що ти робиш? Про що ти думаєш?
Тому мене приваблюють люди, які постійно щось роблять.
Я більше думаю про те, що я роблю, над чим я працюю,
над чим я хотіла б попрацювати, чого я хотіла б досягти.
Ось це я добре вмію.
Наступним кроком було телебачення. Але «Тайм» - дуже,
дуже консервативна компанія.
Вони вважали, що якщо люди побачать Марту по телевізору,
то не захочуть купувати журнал.
Я завжди хотіла робити передачу у зв'язці з журналом.
Це називалося «синергія» - брудне слівце в дев'яностих.
Мене вважали божевільною, але це спрацювало.
Якби до того, як з'явилася Марта, ви спитали: «Хочете передачу про людину,
в якої більше грошей, ніж у вас, вона набагато гарніша за вас,
живе чудовим життям і робить власноруч чудові
речі?», усі б сказали: «Та ну, ні! » Але коли вона з'явилася,
всі були в захваті.
Це ж добре. Це ж добре.
Це ж добре.
Вона вчить краще за всіх. Ви не лише все розумієте,
але хочете це зробити.
Не переборщіть.
У нас виросло покоління жінок, чиї матері працювали.
Вони не знали, як що робиться.
Вона хотіла показати людям,
як це робити, крок за кроком.
То, що ми називаємо «зроби сам». Це була революція для Америки.
Нарешті тема, яку завжди трохи зневажали,
стала національною манією. Бо це манія.
Яка тема?
Життя. Життя. Буденне життя.
Для мене це завжди була серйозна тема.
Джентльмени, заводьте мотори.
Кей-Март мав шалений успіх. Усі все купували.
Ми заробляли 70 мільйонів на рік.
Це чистий підсумок.
Вона побачила, що може створити для себе імперію.
Марті вдалося викупити в «Тайм» своє ім'я і свій журнал.
Вона звернулася до Кей-Марту, і вони дали їй гроші авансом,
щоб повернути гонорари. Якщо процитувати Марту, «це ж добре!
Раптом ми володіли всім на 100 відсотків.
І це був початок «Марта інкорпорейтед».
Ми планували створити мультимедійну компанію.
Це була моя ідея - зробити компанію за зразком сонячної системи,
з однією людиною в центрі. Раніше ніхто такого не робив.
Те, що почалося з домашнього кейтерінгу в 1976-му році
- Супер! - перетворилося на «Марта
Стюарт Лівін Ентерпрайзіс»,
мультимедійну корпорацію, яка приносить близько двохсот
мільйонів на рік.
Мабуть, це єдиний конгломерат із єдиної жінки.
Вона була як суперзірка. Куди не дивишся - Марта Стюарт.
Нарешті звільнившись від «Тайм Ейт»,
Марта Стюарт вже планує наступний крок - акціонувати компанію.
Акціонування - це американська мрія.
Уявіть собі!
Марта Стюарт! Невже досконала принцеса
насправді зла королева?
Америка знає її як щасливу домогосподарочку.
Чим більше про неї знаєш, тим менше вона подобається.
У дев'яностих преса почала її гнобити. «Вона неврівноважена», «Вона навіжена»,
«Вона божевільно».
Це було дуже недоречно перед виходом на ринок
Коли ми акціонувалися, йшлося про Марту.
Усе трималося на одній людині,
лише на ній.
Пам'ятаю, як люди у фінансовому світі казали:
«Я триматимусь від цього подалі».
Я вважала це справді хорошим бізнес-планом.
Але коли ми презентували його різним інвесторам,
банкіри сказали, що це ризиковано,
бо в центрі підприємства одна особа. Їм не подобалася ідея,
що компанією керує жінка.
Геть не подобалася.
Банки найбільше лякало те, що Марта - це бренд. Вони весь час питали:
«А якщо вона потрапить під автобус? Бренду кінець».
ФАКТОРИ РИЗИКУ
Її бренд будувався на репутації й, скажімо чесно, кредиті довіри.
Ось вам новина: Марта Стюарт не така вже досконала.
І з розділу «що в нас фальшивого? » - Марта Стюарт виступила в шоу «Тудей».
Ти забагато часу витрачаєш на плетіння лялечок.
Може, тому від тебе пішов чоловік.
Мене завжди дивувало, скільки в людей ненависті.
Іноді я думаю: може, це тому,
що все, що ми теоретично можемо зробити, вона робить краще.
Люди від цього на стінку лізуть.
У кого є на все це час?
На кожну жінку, яка робить вигадливий імбирний будиночок,
є мільйон тих, кому нема коли печивко спекти.
Вона встановлює стандарти,
і коли люди бачать її дім, то почуваються невдахами.
Не знаю, який антонім у «розслабленості», але це Марта Стюарт.
Шафи фарбуються з се… Цього не можна казати.
Мабуть, їй бракує почуття гумору.
Але як бути дотепним після чотирьох годин сну і з такою увагою до деталей?
Скажіть йому, щоб не фарбував фасади.
Вона була суворим босом, але багато з того, за що її засуджували,
- якби це робив чоловік, йому б аплодували.
Так, зараз це вже кліше, але від цього воно не
припиняє бути правдою. До неї вочевидь прикладали інші стандарти.
Вона бісила чоловіків. Сама ідея,
що можна бути експерткою з домогосподарства
і сучкою. Це зіткнення різних ідей.
Не ламайся.
Коли дивишся на Марту або читаєш Марту, це бісить, бо людина знає,
що ніколи не зможеш досягти такої невимушеної досконалості.
Але це можливо. Може, вони не спечуть такий торт.
Але вони про це мріятимуть.
МАРТА СТЮАРТ КОЖЕН ДЕНЬ
Можна мікрофон сюди, будь ласка?
Вона збудувала медіа-імперію.
Тепер Марта Стюарт починає завойовувати Волл-стріт.
Ви цього очікували, коли почали цей бізнес?
Так. Я це знала з першого дня.
Марто, ще один з молотком.
Це було незабутнє відчуття. Весь цей галас, дзвін, усмішки,
бо на рухомому рядку видно було, як підіймається ціна.
Як ви почуваєтеся в ролі голови відкритої акціонерної компанії?
Мушу сказати, що ми задоволені. Це ж добре!
Ви коли-небудь думали, що ваш бренд хатнього затишку
коли-небудь дозволить вам зробити компанію відкритою?
Коли тобі довіряє твоя авдиторія,
вона приходить до тебе по інформацію.
Ми вчителі, і я планую і надалі навчати.
…Зараз продається по 38 доларів.
Я хочу проголосити тост за те,
- що «Марта Стюарт Лівін Омнімедіа» - це дуже добре,
і ще багато років буде дуже добре.
Ґейл Тові, будь ласка, встань теж.
Усі жінки пішли до вбиральні, і Марта стояла там і казала: «Я найбагатша жінка у
- світі». - Сьогоднішній хід підняв її
вартість до мільярда двохсот мільйонів.
Непогано.
- Грубенькі гроші. - Вона молодець.
У той момент неможливо було знайти щасливішої людини.
Вона досягла неймовірного успіху як на дівчинку
з Натлі, чий батько був продавцем, а мама вчителькою.
Ви випустили акції й скільки заробили?
Близько мільярда.
Ви стоїте мільярд доларів.
Що означає бути першою жінкою в Америці, яка заробила мільярд?
Мене почали сприймати серйозно.
Мене запросили до ради Нью-йоркської стокової
біржі. Я була в раді «Ревлона».
Це вприскування ресурсів було як ракетне паливо. Ми відкрили офіс у Стеррет-Лігай.
Це була жахлива будівля, але Марта бачила в ній потенціал.
Це як бути в олімпійській команді. Найкращі з найкращих.
Ми видавали дедалі більше журналів. Почали з «Лівін», потім були «Веддінс»,
потім «Бебі» і «Кідс». Потім у нас був «Блюпрінт»,
потім «Хоул Лівін» і «Еврідей фуд». І потім телепередача.
Для нас не було нічого неможливого.
Решта світу починала розуміти її бачення.
Джоан Дідіон написала в «Нью-Йоркері» дуже проникливе есе про те, як такі жінки,
як я, набирають сили.
«Її критики вбачають у ній аферу, яку треба викрити,
помилку, яку треба виправити.
Скільки б Марта не мала, вона хоче більшого,
і хоче вона його на своїх умовах і у своєму світі.
Не в маскулінних світах нерухомості чи технологій, а в
тендітній царині мереживних серветок і весільних тортів.
Це не історія жінки, яка вичавила максимум із традиційних
навичок. Це історія жінки, яка акціонувала свою компанію.
Це історія жіночої долі, історія про Пиловий казан,
про дитину, поховану на дорозі,
про «я ніколи не голодуватиму». Історія Мілдред Пірс,
історія про те,
як на чистій силі волі навіть жінка
без професії може пробитися,
показати чоловікам, що до чого.
Мрії й страхи, до яких апелює Марта Стюарт,
- не про «жінку-берегиню», а про жіночу силу жінки,
що сідає за стіл із чоловіками й, не знявши фартуха, йде з усіма фішками.
Це геніальні чоловіки,
геніальні банкіри не бачили справжньої цінності цієї ідеї «Омнімедіа».
Просто не бачили.
Але ми їм показали, чи не так?
Це була вершина успіху.
І вона на ній трималася. До якогось часу.
Я летіла до Кабо в Мексиці зі своєю подругою Маріаною Пастернак.
Сіли заправитися в Сан-Антоніо в Техасі.
Я подзвонила до свого офісу, як годиться голові нью-йоркської
біржової компанії.
«ІмКлон» - біотехнологічна компанія, заснована моїм другом Семом Ваксалом.
Доктор Ваксал створив ліки під назвою «Ербітакс»,
які мали великий потенціал для лікування кількох захворювань.
Я подзвонила Пітеру Бакановіку, моєму брокеру. Розмова була дуже коротка:
«Акції ідуть вниз. Мабуть, треба продавати».
Я сказала: «Добре, продавай».
Поїхала далі до Кабо. Більше я про це не думала.
Через півроку розчахнулися ворота пекла.
ФБР заарештувала Сема Ваксала сьогодні в шостій тридцять ранку.
Чи ви займалися інсайдерською торгівлею?
Семюел Ваксал дізнався двадцять шостого грудня минулого року,
за два дні до офіційного оголошення,
Що ФДА не схвалить Ербітакс.
Ваксала звинувачують у тому, що він попередив двох членів родини.
Він - один із багатьох керівників,
яких звинуватили у збагаченні себе та своїх близьких,
тоді як багато акціонерів втратили великі статки.
У ті часи багатії гралися з акціями й вважали, що закон їх не стосується.
Ця галерея сучасних розбійників заробила мільйони,
поставивши власні компанії на межу банкрутства.
Нема для цього інших слів, крім як «обурливо».
Департамент юстиції призначив комісію для розслідування економічних злочинів,
бо довіру людей сильно підірвали нескінченні скандали.
Як можна довіряти бізнесу,
коли ці типи майже щодня викидають такі коники?
Хронологія історії з ІмКлон наступна.
Влада побачила,
що кілька людей скинули акції ІмКлон до офіційної
заяви про незадовільний результат.
Спливають імена. Серед них Марта Стюарт.
Марта Стюарт.
Це був повний сюрприз, коли мої адвокати сказали мені,
що мене викликають до прокуратури для надання
пояснень щодо мого продажу ІмКлон.
Вони посадили мене в таксі, і ми поїхали. Мій адвокат сказав мені:
«В усіх незрозумілих місцях кажіть: «Я не пам'ятаю, я не пригадую».
Я не злякалася, бо не зробила нічого поганого,
наскільки мені було відомо. Мої адвокати не вважали, що я щось скоїла.
Я дослухалася поради адвокатів. Відповідала на всі запитання
правдиво і чесно, як могла,
а коли не пам'ятала чогось - казала, що не пам'ятаю. І пішла далі працювати.
Люди дізналися про це розслідування лише в червні 2002-го, коли Сема заарештували.
Ось тоді й почався цирк.
Також під слідством - подруга Ваксала Марта Стюарт,
яка продала акції ІмКлон у той день, що і рідні Ваксала.
Акції її компанії «Марта Стюарт Омнімедіа» впали на 22 відсотки
після новини про ІмКлон.
Мої адвокати порадили мені мовчати. Це була погана порада.
Вона втратила стільки грошей,
що тепер, замість продавати свій крам у Кей-Марті,
сама там купуватиме.
Ця компанія існує лише для того, щоб просувати стиль життя
і бренд її голови.
Тож якщо цей імідж зіпсовано, страждає компанія.
Чудовий день сьогодні в Нью-Йорку, чи не так?
Настільки чудовий,
що Марта Стюарт займалася інсайдерською торгівлею надворі…
Стюарт уникає камер, але питань від цього не меншає.
Марта привертала увагу преси. Треба було щось із цим робити.
У письмовій заяві Стюарт стверджує, що не отримувала неналежної інформації,
і транзакція була цілком законною.
Марта сьогодні з нами, як і щотижня на «Ерлі Шоу».
Марто, рада тебе бачити.
Доброго ранку. Ми готуватимемо салат, але…
Так, але спершу хочу тебе спитати про все це.
Ти зробила заяву, що ти не займалася
ніякою інсайдерською торгівлею,
але не дала жодних публічних коментарів.
Що ти можеш сказати про ці звинувачення?
Як ти розумієш,
йде розслідування, яке може мати дуже серйозні наслідки.
Це розслідування стосується багатьох людей.
Я просто не можу зараз нічого коментувати.
Звісно ж, я сподіваюся,
що це питання буде розв'язано
найближчим часом.
Цілий світ хотів знати, що сталося з тими акціями,
і правильної відповіді не існувало.
Мені нема що сказати з цього приводу. Я не можу коментувати.
Як я й казала, гадаю, все це швидко з'ясується,
і з мене знімуть ці сміховинні звинувачення.
Я знаю,
що імідж для тебе важливий,
як і для всього, що ти створила за ці роки.
У результаті скандалу акції компанії впали.
За останній тиждень преса здійняла неабиякий галас на цю тему.
Як ти почуваєшся серед усього цього?
Ведуча на неї тиснула, і…
Я хочу зосередитися на салаті.
«Я хочу просто зробити салат». Наживо. Це було погано.
Преса одразу це підхопила.
«Не може тримати удар» і таке інше.
Була купа всього, що роздувало полум'я. Її фото з Семом.
Скандал не вщухав.
Була велика кількість негативу в таблоїдах.
Журналісти хотіли відмітитися у «викривальних» історіях,
і вона була мішенню номер один. Це було щось неймовірне.
Скандал тривав. Цілий місяць, ціле літо, цілу осінь - він не вщухав.
Усі, насамперед влада, наполягали,
що Сем повідомив Марті про ФДА.
Це дійсно злочин.
Але було очевидно, що вона з ним не говорила до того,
як продала акції.
У Сема були великі неприємності. Те, що він зробив, нікому б не минулося.
Я його просто не розумію.
Але щодо Марти - він їй нічого не казав, і її адвокати зітхнули з полегшенням.
Ви сказали, що там були люди з КЦПБ
і департаменту юстиції.
Вони вас питали про Марту?
Так.
Багато?
Так.
Вони хотіли, щоб я сказав, що попередив її.
Мовляв, мені тоді нічого не буде.
У мене було відчуття, що вони були б надзвичайно раді,
якби дісталися до Марти.
Я подзвонив своїй мамі. Сказав: «Мамо, вони хочуть, щоб я сказав,
що попередив Марту, і тоді від мене відчепляться».
Вона каже: «Скажи, що попередив! »
Мене це насмішило, але я цього не сказав.
Я не давав Марті Стюарт інсайдерської інформації. Крапка.
До речі, щоб ви знали…
Знаєте, хто хотів, щоб я це сказав?
Джим Комі.
ДЖЕЙМС КОМІ: ПРОКУРОР США ПІВДЕННИЙ ОКРУГ НЬЮ-ЙОРКА
Добрий день.
Сьогодні ми оголошуємо про висування кримінальних звинувачень нашим офісом
і цивільних - комітетом КЦПБ, проти Марти Стюарт і Пітера Бакановіка.
Дозвольте пояснити, чого немає в обвинувальному акті.
Міс Стюарт і містера Бакановіка не звинувачують в інсайдерській торгівлі.
На перший погляд це здається дивним,
але я вважаю, що це правильний хід.
Пітер Бакановік і Марта Стюарт не розмовляли
ні з ким у родині Ваксал, тож їхні дії не були злочинними.
Владі довелося відступитися.
У цій кримінальній справі йдеться про брехню.
Брехню ФБР, брехню КЦПБ,
брехню інвесторам.
Люди казали: «Як можна звинуватити за брехню
про злочин, якого не скоїв? » Слушне питання.
Її не звинуватили в інсайдерській торгівлі, але ми вважаємо,
що під час допиту вона збрехала про причину продажу.
Вона сказала, що не пам'ятає, як їй сказали,
що Ваксали продають. Але ми вважали, що вона знала, що Сем Ваксал продає акції.
Брехати ФБР - злочин із серйозними наслідками.
Комі любив театральність і був дуже амбітним.
Він став заступником голови департаменту юстиції, головою ФБР.
Якби ці люди зробили те,
чого батьки століттями вчили дітей:
«Навіть якщо ти в глухому куті, брехня - не вихід»!
«Брехня, брехня, брехня. Йдеться про брехню».
Дев'яносто п'ять прокурорів зі ста не відкрили б цю справу.
Комі був самовпевненим й не боявся йти туди, куди б інші не пішли.
Марта давала їм шанс удати, ніби вони борються з корпоративними
зловживаннями, хоча її справа не мала нічого
спільного з її корпорацією.
Багато хто вірить, що до Марти Стюарт прискіпалися,
бо вона успішна, бо вона жінка. Чому Марта Стюарт?
Марту Стюарт обвинувачують не через те, хто вона,
а через те, що вона зробила.
Я гадки не маю, про що вони думали. Можливо,
це просто була купка пихатих чоловіків, які не витримали приниження,
не зумівши обвинуватити її в інсайдерській торгівлі,
і мстилися, а може, просто гівнюки-святенники.
Зараз проти неї відкрили гучну справу за те,
що не є злочином.
Ось що турбує багатьох людей.
Це дійсно тривожить. Чому її переслідують?
За бар'єр!
Багато коментаторів тоді казали, що з неї роблять приклад.
Акції, за які Марта отримала стільки клопоту,
були на суму 45 тисяч доларів - це дуже мало в загальній картині.
Усі питали: «А якщо її задавить автобус? » Ніхто не казав:
«А якщо її звинуватять у брехні ФБР? ». Ніхто цього не казав.
У новинах ринку на Сі-Бі-Ес:
скандал навколо Марти Стюарт позначився на її медійній компанії.
Акції впали на 86 відсотків порівняно з минулим роком.
Багато хто радісно вітає кожну нову подробицю
нібито не на її користь.
Преса полювала на Марту - особисто на Марту, а не на компанію.
Найганебніше з задоволень -
дивитися, як Марта Стюарт пробирається
до залу суду під парасолькою.
Люди дуже агресивно ставилися до Марти.
Чому всі її ненавидять?
Бо приємно бачити падіння маленької Міс Досконалість.
Ви викликаєте в людей сильні емоції.
Марто, чому у вас стільки ненависників?
Сьогодні перший день суду над Мартою Стюарт за перешкоджання правосуддю,
за яким стежить весь світ.
Суди - це змагання різних версій події.
Їхню версію було легко представити. Марта отримала підказку і збрехала про це.
Наша версія - жінка, яка славиться тим, що в неї завжди все під контролем,
не пам'ятає, що сталося.
Це дуже важко.
Міс Стюарт, доброго ранку. Як почуваєтеся?
- Чудово. - Міс Стюарт! Доброго ранку.
Вона могла визнати себе винною, і були розмови про спробу укласти угоду,
але вона не хотіла визнавати, що збрехала.
Ти мусиш встати в суді й сказати: «Я свідомо й навмисно збрехала уряду».
Я не питав Марту «Чи ти вважаєш себе винною?»
Навряд чи вона вважає. Мабуть,
ей було б надзвичайно важко
визнати себе винною.
У її жестах і поведінці до самого кінця відчувалося,
що вона вважає себе невинною.
Але згодом стало зрозумілим, що це було їй не на користь.
Суд дуже швидко обмежився до того, чи вона брехала, кажучи,
що продала акції не через Сема Ваксала. Отже, питання було в тому, як дізнатися,
чи вона каже правду.
Як виявилося, це знав секретар Пітер
Бакановіка Дуґлас Фанюл.
Головний свідок - двадцятивосьмирічний хлопець із дитячим обличчям,
який має довести, що Марта Стюарт брехала
про причину продажу акцій ІмКлон два роки тому.
Дуґ Фанюл був найважливішим свідком. Бакановік наказав йому
сказати Марті Стюарт, що Ваксал продає свої акції,
щоб вона вжила заходів.
Фанюл засвідчив, що Бакановік наказав йому повідомити
Стюарт про продаж Ваксала.
Його свідчення звучали правдиво, включно з тим фактом,
що Марта поводилася з ним як із лайном. Усі знали,
що Марта поводиться з підлеглими як із лайном.
Ніколи в житті зі мною не розмовляли так грубо. Вона просто кинула слухавку.
Він не лише казав про події, які інкримінували Марту,
він розповідав про Марту. Розповідав про те, яка вона.
Вона видала найдивніший звук, який я чув від дорослої людини.
Наче лев рикає під водою.
Раптом ми змогли побачити справжню Марту, жорстку тиранку,
про яку знало багато людей у Нью-Йорку, але не широка публіка.
Фанюл сказав, що Стюарт грубіянила йому по телефону,
і підтвердив, що вона погрожувала перейти
до іншої фірми,
якщо не змінять музику під час очікування відповіді.
Прокуратура хотіла змалювати Марту Стюарт як важку, жорстку людину,
виставити її лиходійкою, і їм це вдавалося.
Марта Стюарт виглядає прискіпливою, грубою, поганою людиною.
Це не повинно мати значення в такій справі… але має.
Це привертає увагу чоловіків. Деякі жінки можуть бути брутальними,
деспотичними, зневажливими до чоловіків.
Тобто йдеться про те, що вона жінка, міс Лаверті?
У цьому ви хочете мене переконати?
Йдеться про судове переслідування людини,
яка є жінкою, але це особливий тип жінки.
Дуже успішна жінка, зарозуміла жінка.
Нас непокоїть натяк на те, що сучкою бути не можна.
Це якесь полювання на сучок.
Це сталося тому, що вона була знаменитою
і потрапила в халепу. Це збільшує наклад газет.
Усі хотіли шматок нашого м'яса.
Марту дуже хвилює, як її сприймають, а в пресі про неї писали багато,
і практично всі - негативно.
Це було непристойно, і я мала зберігати спокій,
високо тримати голову і не плакати. Пам'ятаєте? У бізнесі жінки не плачуть.
Не можна плакати.
Процес ішов, і барабанний дріб доказів ставав
дедалі гучнішим і досяг крещендо, коли Маріана
Пастернак
забила останній цвях у труну.
Це моя найкраща подруга.
Я була дружкою на її весіллі. Я хрестила її дітей.
Маріана Пастернак була повірницею Марти Стюарт, і вони разом їхали у відпустку,
коли все це сталося.
Марта побіжно згадала, що продала свої акції ІмКлон.
Вона не мала мені цього казати. Вона зробила мене свідком.
Добрий день, міс Пастернак.
Чи ви пригадуєте розмову з міс Стюарт на тему брокерів, коли ви були в Мексиці?
Я пам'ятаю одну коротку фразу, а саме: «Гарно мати брокерів,
які кажуть тобі такі речі».
У залі суду наче блискавка вдарила. Це була абсолютно вбивча заява.
Вона підкріплювала ствердження уряду,
що Марта отримала секретну підказку від свого брокера Пітера Бакановіка,
що рідні Ваксала продають акції ІмКлон. Фактично це доводило, що вона бреше.
Згідно з її словами, Марта Стюарт знала,
що Сем Ваксал продає акції ІмКлон,
а це був один з основних моментів справи.
Я дала правдиві свідчення, як мене зобов'язує закон.
Ось чому я це сказала.
Я подивилася в зал і побачила очі Марти. Цей холодний, крижаний погляд.
І я зрозуміла, що нашій дружбі кінець.
На момент, коли Маріана з'явилася в суді, вона була зламаною людиною.
Вона була налякана. Їй продиктували, що казати. Мені було сумно це бачити.
Вона людина, і на неї, безумовно, дуже сильно тиснули.
Не можна було не помітити, що вона виглядає пораненою.
Руки геть від Марти!
- Руки геть від Марти! - Ми були нажахані. Страшно було
дивитися на те, що з нею відбувається.
Руки геть від Марти!
Поки прибічники Стюарт чекають на її долю під будівлею суду,
всередині присяжні розглядають факти.
Аналітики кажуть, що проблема звинувачення в тому,
що попри переконливих свідків, воно не продемонструвало явних доказів.
Найкращий захист тут - «ця справа взагалі не мала дійти до суду».
Присяжні мають сказати собі:
«Це дуже скидається на вибіркове правосуддя».
З іншого боку, якщо вони зосередяться на питанні
«Чи ми вважаємо, що вона отримала підказку?»,
тоді Марта Стюарт у халепі.
- Знаєте, коли вони заходять, і ти встаєш, - це неймовірно напружений момент.
Присяжні, я отримала ваш вердикт
і зараз його оголошу.
Звинувачена Марта Стюарт…
Винна, винна, винна по всіх пунктах.
Ця леді з «Нью-Йорк Пост» була там, вельми задоволена.
Вона писала жахливі речі протягом усього процесу.
Вона вже померла, слава Богу,
і більше нікому не доводиться читати те лайно, яке вона весь час писала.
Моя донька знепритомніла, коли виголосили вердикт. Бідна дитина.
Це було жахливо і незрозуміло.
Коли я прийшла до тями, на жаль, я досі була там.
Марта Стюарт, нині засуджена за злочин, вийшла з суду під вигуки прихильників.
Для мене було жахливо, що я мала пройти через усе це,
щоб стати трофеєм для цих ідіотів із прокуратури.
Покласти б їх у кухонний комбайн і ввімкнути максимальну швидкість.
Я була трофеєм.
Видатна жінка, перша мільярдерка в Америці. «Попалася!»
Мене повідомляють, що продаж акцій Марти призупинено.
Після вироку журі ціна впала до десяти доларів.
Аналітики вважають, що вони падатимуть далі
й дійдуть до п'яти.
Шоу Стюарт сьогодні скасували 18 каналів Сі-Бі-Ес і Ю-Пі-Ен.
Рекламодавці залишають її головний журнал.
Вона була одним із найсильніших брендів в історії.
Сильнішим за Кока-Колу і Макдональдз.
Марта Стюарт,
засуджена до ув'язнення, дистанціювалася від створеної
нею медіа-компанії,
залишивши раду «Марта Стюарт Лівін Омнімедіа»
і посаду головної директорки з креативу.
Я була на вершині світу. Я була в раді Нью-йоркської біржі.
Я була в раді корпорації «Ревлон». Я втратила контроль над своєю компанією,
я втратила всі місця в радах. Суцільний жах.
Зараз «Марта Стюарт Лівін» охопила паніка.
Гадаю, для «Марта Стюарт Омнімедіа»
все закінчено.
Вона розчарована, у неї таке відчуття, що її життя змарноване.
Усе, що вона створила, ігнорують через дрібницю,
якої, можливо, взагалі не було.
Добре.
Усе готово?
Так.
МАРТА СТЮАРТ ЗАПРОСИЛА ЗНІМАЛЬНУ ГРУПУ ЗНЯТИ ЇЇ ВЕЛИКОДНІЙ БРАНЧ
Багато людей хочуть знати, по-перше, як ваші справи.
Розумієте, я не хочу, щоб там був голос інтерв'юера.
Я не…
Ми спробуємо зробити інтерв'ю лише вашим голосом.
Тоді, мабуть, не треба ставити питання.
Просто говоріть про це.
Що?
Просто скажіть: «Розкажіть про це». Не ставте мені питання.
- Господи боже мій… - Гаразд.
- Ти готовий? - Так.
Почнімо.
Потихеньку.
На Великдень 2004-го року
я запросила
на бранч 16-30 людей.
У меню яйця на круто, які я вже зварила…
Сирний торт із сицилійськими апельсинами, який робить Алексіс…
Лосось, осетер, соус голандез… До вироку залишився місяць.
Я не знаю, що буде.
Як ви готуєтеся до того, що має статися?
Ну, ідеш до дантиста, ідеш до гінеколога.
Намагаєшся привести себе до найкращої форми,
щоб тіло і розум витримали те, що доведеться.
То кістку треба вийняти чи ні?
Так, у цьому вся суть.
Зараз. Показати вам?
Преса змалювала мене людиною, якою я не є.
Я не вважаю себе злою, брутальною і жахливою,
як писали в деяких виданнях.
Я сувора і вибаглива
і маю всі гарні риси, які роблять людину успішною.
Нещодавно я розкритикувала чашку. Я спитала: «Як вона продається?»
Хлопець відповів: «Не дуже».
Я сказала: «Знаєте чому?
Візьміть її. Ви можете просунути палець у ручку?»
Він сприйняв це як жахливу критику.
Те, що я сказала, використали проти мене.
Критику ручки чайної чашки моєї власної компанії
засудили. А я вважаю, що це добре.
Ніколи не мийте це з милом.
Ніколи.
Раніше це б не потрапило до нашого каталогу.
А я мушу панькатися з цим… дурником?
- Яким ножем ви ріжете? - Цим.
Хіба це не дурниця?
Не знаю.
Чому? Навіщо різати таким маленьким ножем великий апельсин?
Знаєте, як швидко ріже великий ніж?
Гаразд, не треба це знімати.
- Бо я вже не знаю, що робити. Гаразд. - Гаразд.
Ріжте апельсини великим ножем, добре?
Справді, треба бути уважнішою й ефективнішою.
Бачите, наскільки це легше?
Ви коли-небудь відвідували в'язницю?
Ні. Ніколи.
Ви маєте якесь уявлення про неї?
Ні. Насправді ні.
Огляди з роздяганням?
Не думаю, що у в'язниці загального режиму
є обшуки з роздяганням. Чи є?
- О, так. - Можливо. Можливо, я не в курсі.
- Може, вам варто дізнатися. - Я не хочу виглядати дурною.
Не хочу про це розмовляти.
Ви витримаєте? Хоч би що не було?
Доброго ранку. Ми зараз бачимо будівлю федерального суду
в нижньому Мангеттені.
Марта Стюарт зараз виходить
після оголошення вироку суддею Міріам Седербаум.
П'ять місяців в'язниці, п'ять місяців домашнього арешту,
два роки умовно і штраф 30 тисяч доларів.
Коли їй винесли вирок, це був емоційний момент.
Такий шок!
Несправедливість!
Вітаємо в Олдерсоні,
де знаходиться в'язниця, у якій Марта Стюарт проведе
наступні п'ять місяців.
Хоч її й називають «табір «Кексик»,
але федеральна колонія в Олдерсоні, Західна Вірджинія, - це не курорт.
В'язнична охорона сказала, що не може гарантувати,
що знамениту ув'язнену не переслідуватимуть.
Чи ми можемо ходити за нею
і стежити, щоб ніхто її не ображав?
Ні.
Стюарт усе тримала під контролем.
Наскільки це буде важко?
Наскільки складно для Марти Стюарт втратити контроль?
Це буде жахливо.
Це буде просто жахливо для Марти Стюарт.
ДЕНЬ 1 ЗІ 150
П'ятниця, восьме жовтня, п'ята п'ятдесят п'ять ранку.
Перлові сережки дозволили, хоча були питання. Лінзи заборонені.
Усе склала в коробку.
Фізичний огляд. Зняти весь одяг.
Присісти. Витягнути руки. Кашлянути.
Ніяково.
Мені довелося зробити все це лайно, як у фільмах. Важко навіть повірити,
що все це робитимуть із тобою.
Відвели до кімнати Джей-одинадцять, другий поверх.
У моїй кімнаті старе двоярусне ліжко. Залізна рама, пружинна сітка.
Пружини провисають. Дуже нездорово для сну.
Я б воліла бути на верхньому ліжку, але після шістдесяти двох років
автоматично дають нижню.
Четверта ранку, прокинулася.
П'ята ранку - душ, миття голови. Сьома ранку - «кава».
Мене непокоїть погана якість їжі, відсутність свіжих продуктів.
Багато крохмалю, багато вуглеводів, багато жиру. Нічого чистого.
Нам давали найгіршу у світі каву. Я не любителька кави, але ця була жахлива.
І молоко було жахливим. Усе було жахливим.
Візит до бібліотеки. Дивилася «Великий каньйон»,
серіал «Рідерс Дайджест».
Треба використати цей час, щоб щодня вчитися чогось нового.
- Те, що мене сюди посадили, - маячня, і, схоже, усі це розуміють.
ДЕНЬ 6 ЗІ 150
Сьогодні я побачила двох добре вдягнених леді й пройшла мимо них,
сказавши щось про чудовий ранок і про те, як гарно вони виглядають.
Коли я побачила великий срібний ланцюг із ключами й зрозуміла, ще це охоронниці,
то злегка торкнулася його.
Потім мене викликали й сказали, щоб я ніколи не торкалася охоронців,
бо отримаю сувору догану. Звісно, я перепросила,
але інцидент був настільки дрібний, що більше я про нього не думала.
Мене посадили в карцер за те, що я «торкнулася офіцерки».
Без води та їжі цілий день.
Це табір «Кексик», пам'ятаєте? Так його прозвали. Табір «Кексик».
Це був не кексик.
Я їздила майже кожні вихідні. Приїжджала напередодні,
вставала в четвертій, брала з собою гігантські ковдри,
бо треба було чекати надворі в черзі, щоб отримати столик.
Я дивилася, як вона заходить у в'язничному
спортивному костюмі та окулярах.
Я ніколи до того не бачила Марту в окулярах.
Їй було трохи ніяково, надто з такими, як я, хто настільки давно її знає.
Там були люди, які хотіли щось їй заподіяти,
завдати й шкоди.
Коли пізно ввечері йдеш до своєї кімнати, на тебе можуть напасти. І нападали.
Нападали, били… Такі речі траплялися.
Мене попередили…
але не захистили.
ДЕНЬ 17 ЗІ 150
Новий день.
Я побувала в оранжереї. Там нема добрив, вазонів, насіння.
Є маленький садочок, спланований і насаджений жінкою,
яка тут вже давно. У неї теж нема ніяких ресурсів.
Я дала їй кілька своїх книжок із садівництва,
і вона була дуже вдячна.
В'язниця не перевиховує, не реабілітує, не навчає, не підбадьорює,
не надихає людей займатися чимось кращим.
ДЕНЬ 19 ЗІ 150
Чарльз Сімоні. По-перше, як твої справи? Давно не було від тебе ані листів,
ані навіть записки.
Хотілося б отримати звістку від тебе.
Чому ваш бойфренд лише раз вас відвідав?
Мабуть, не хотів спілкуватися
з людиною у в'язниці.
Він плив на своїй яхті навколо світу.
Для мене це був великий стрес.
Дні не відрізняються один від одного.
Я почуваюся відірваною від життя.
Трохи самотньою.
Самісінькою.
Сьогодні в мене відчуття нікому не потрібності.
Наче якщо я не повернуся, ніхто за мною не сумуватиме.
Ви писали, що не знаєте, чи за вами сумуватимуть,
якщо ви не повернетеся.
Я мусила зберегти самооцінку і віру в те, що я хороша людина.
Це був жахливий період.
Є дівчинка з родини з восьми людей у Натлі, Нью-Джерсі, живе скромно,
у неї виникає ідея, вона робить із неї щось
гарне й отримує прибуток. Це моя історія. А потім вона падає у прірву.
І ця прірва… Я мусила вилізти з прірви.
Встала в шостій, прийняла душ, вдяглася,
прибрала ванну нагорі - моя робота на цьому тижні.
Я поспішала до каплиці, де мусульманки запросили мене виступити,
поряд з іще чотирма ораторками, на зборах цікавих людей,
які хочуть покращити себе та свою ситуацію.
Я порадила їм проявляти ініціативу, якщо вони мають гарну, унікальну,
чітку ідею, яка може допомогти іншим,
якої багато хто потребує або прагне. Те, що я казала багато років,
досі знаходить відгук і має сенс. Я знаю,
що дівчата щось візьмуть для себе з моєї промови.
Мене просили допомогти з бізнес-планами.
Було цікаво почути про мрії та плани цих жінок.
Так, спершу вона трохи командувала, бо звикла керувати.
Але незабаром вона зрозуміла, що ми тут усі в одному човні.
Сьюзен Спрай зібрала кульбаби, щавель,
дику цибулю та часник і віддала мені половину. Вона тут 12 років. Розумна,
навчається садівництва. Її дуже тішить,
що є тепер із ким поговорити про садівництво,
врожай, здоров'я і овочі.
Я вже наперед смакую бенкет.
Марта намагалася зробити життя приємним. Вона сказала мені:
«Я хочу влаштувати вечерю. Зробимо сандвічі з огірком». Я думаю:
«Сандвічі з огірком? Що таке сандвічі з огірком?
Не знаю, що це таке».
Вона до всіх ставилася дружньо. Безумовно, вона хотіла бути частиною життя кожної.
Час плине швидко, і незабаром я повернуся до свого світу.
Багато що треба обговорити, обміркувати, спланувати. Коли я вийду в березні, хочу,
щоб багато що було вже готове до роботи.
Добрий вечір. Хоча офіційно термін Марти
закінчується лише у неділю,
усі вважають, що вона може вийти на
волю вже завтра вранці
назустріч весні й назустріч новій сторінці для «Марта Інкорпорейтед».
В'язниця. Якою вона була насправді? Чи було мені страшно? Чи я хвилювалася?
Чи мені було нудно?
Уперше за багато років я мала час подумати, не хвилюватися,
позбутися стресу цих трьох років.
Нові друзі. Зародження нових ідей. Здатність бути продуктивною попри все.
Моє повернення до свого життя збігається з початком весни, всього свіжого й нового.
Ми зблизилися, стали добрими подругами.
Ми допомогли одна одній пережити важкі часи.
Я вважаю, що Марта на мене глибоко вплинула.
З усього серця я хочу допомогти кожній із цих жінок знайти краще життя для себе,
своїх дітей, своєї родини.
П'ять місяців ув'язнення Марти Стюарт у федеральній тюрмі добігають кінця.
Ось вона, Марта Стюарт.
Як ви почуваєтеся? Як ви почуваєтеся?
Ми приїхали по неї, і перше, що я їй сказав,
«Що це чортівня на тобі?»
У в'язниці я познайомилася з чудовими рукодільницями.
Це гарне пончо подарувала мені одна з них, і я чудово виглядала,
виходячи з в'язниці.
Мій бойфренд Чарльз прислав по мене літак. Я була дуже рада вийти звідти.
Сьогодні під бурхливі оплески тут, на Мангеттені,
Марта Стюарт повернулася до роботи після тривалої відсутності.
Вона подякувала співробітникам «Марта Стюарт Омнімедіа».
Я люблю вас усіх усім серцем.
І я дуже рада, що повернулася.
До цього вона постійно хвилювалася, що про неї подумають,
і нарешті сталося найгірше, що могло статися.
І вона це пережила.
Перебування у в'язниці її звільнило.
МАРТА
Я вільна. Жодних ножних браслетів.
Марк Бернетт, створювач «Підмайстра», запропонував щоденне шоу, «Шоу Марти»,
і я була в захваті, бо, звісно ж, я хотіла це зробити.
Гадаєте, ви повернулися?
Я сподіваюся, що повернулася як вчителька
і постачальниця корисної інформації.
Ми зробимо сухий маринад і натремо м'ясо.
Ого.
Гаразд…
Марк Бернетт хотів ток-шоу з гостями,
а я хотіла свій старий формат «як це робиться».
Вона була у вразливому становищі. Якби Марта не побувала у в'язниці,
вона б не уклала угоду з Марком Бернеттом. Вона втратила контроль,
і результат був не таким, на який чекала вона чи її глядачі.
Це виглядало силувано.
Я хотіла вас сьогодні дечого навчити.
Вам вдома часто доводиться куховарити чи ні?
Навряд чи Марті хотілося проводити час із зірками, які не були експертами в тому,
що робили. Ці кляті телешоу були якимось знущанням.
Людей приваблювала Марта Стюарт не тому,
що вона спілкувалася з зірками чи була зіркою,
а через те, що вона репрезентувала. Щоденне шоу не було природним для Марти.
Марк Бернетт не зрозумів суть Марти Стюарт.
Жива авдиторія, дешева музика… Це була гірша в'язниця за Олдерсон.
От і видно, що коли вона все контролює, виходить краще,
ніж коли контролює хтось інший.
Марта стільки всього хотіла зробити,
але їй не дозволялося бути директоркою через ув'язнення.
Стюарт повною парою летить на порятунок своєї компанії.
Цього року вони повідомили про втрату тридцяти п'яти мільйонів.
Повторні переговори з Кей-Мартом були жалюгідними,
і угоди, які нам пропонували, були менш вигідними.
Коли ти не заробляєш стільки грошей, скільки потрібно, це дуже бентежить,
і стає дедалі важче дотримуватися автентичності.
Неможливо робити все досконало.
У двотисячних роках «Марта Стюарт Лівін Омнімедіа» переживала труднощі
й скорочувалася. Її суспільне та культурне
значення зменшувалося.
Після того, як Марта пішла з директорок, справи йшли не так добре.
Марта не мала контролю, необхідного для відновлення компанії.
Це була відкрита акціонерна компанія. Марті треба було прибрати дещо з дороги,
але вона не мала такої влади.
Марті було важко це прийняти.
До в'язниці я була набагато моторнішою, і моє життя стало менш захопливим. Гадаю,
це також вплинуло на мої стосунки з Чарльзом.
Ми ретельно спланували поїздку. Ми зустрілися з президентом Ісландії.
Ми були в ліжку. Він сказав: «Марта, я збираюся одружитися». Каже:
«Я одружуюся з Лізою». Я спитала: «Хто така Ліза?» Він мені нічого не казав.
«До речі, її батьки хочуть, щоб я більше з тобою не спілкувався».
Я подумала, що це найжахливіше, що може зробити людина.
Як може чоловік так вчинити після п'ятнадцяти років разом?
Що за маячня - робити це з тим, хто тобі справді небайдужий?
Отже, друге «розлучення».
«Волл-стріт Джорнал» має ексклюзивну інформацію,
що Марта Стюарт недалеко від продажу своєї імперії,
«Марта Стюарт Лівін Омнімедіа»,
компанії з ліцензування роздрібного продажу.
…Послідовні ліцензії на низку брендів,
зокрема, предмети з колекції Джессіки
Сімпсон і «Лайненс ен тінс».
Це був трагічний момент, бо він позначав кінець епохи.
Бувають такі моменти, які є точками перегину.
Я озираюся назад і думаю: боже, як це все спотворило.
Вона мала б цю компанію, яка б коштувала десятки мільярдів доларів.
Вона б стала гігантською. Цілий світ став би іншим. Уявіть собі.
Мою компанію заснувала я, на моїх ідеях і моєму креативі,
моїх думках, скажімо так. Тепер усе інакше.
Коли цим володіє хтось інший, це не те саме,
що володіти своєю компанією.
Скільки грошей?
Я втратила?
Особисто, мабуть…
- П'ятсот мільйонів доларів? - Ні, звісно, понад мільярд доларів.
- Понад мільярд? - Так, і…
Годі. Краще дивитимемося у майбутнє.
На той момент, якщо вірити у везіння, то моє везіння зурочили.
Я стала не такою вправною, як колись.
Ні, так недобре. Щось мене загальмувало.
Але я маю два гасла. Перше - «вчися чогось нового щодня.
Друге - «якщо ти вже не змінюєшся, тобі кінець».
Не подобається сад - зміни його.
Вирви все з корінням і почни з початку.
ДЖАСТІН БІБЕР ПРОСМАЖКА
Джастін Бібер впав так низько, як іще не падав.
Що ти сказав?
- Ти чув, що я сказав, матір його. - Та я тебе зараз заб'ю на хєр!
Тож Джастін і його менеджер вирішили, що «Просмажка» Комеді Сентрал - те,
що треба, щоб Джастін вибрався з катастрофи,
яка його оточувала. Ставки були високими.
Ніщо не заборонене. Це просмажка. Бий куди хочеш.
Менеджер Джастіна подзвонив мені й сказав: «Я залучив найкраще,
що тільки можна - Марту Стюарт».
Марто! Ми тут!
«Марта - легенда, вона має досвід перебування у в'язниці».
А Джастін теж якраз рухався в тому напрямку.
Це було щось на кшталт втручання.
На той момент Марта кілька років не була в ефірі,
і вона практично втратила своє значення в культурі.
Як ви відреагували, коли вас запросили на просмажку
Джастіна Бібера?
Клас! Клас!
Це було абсолютно несподівано. «Що-що?»
Моя фахівчиня з реклами сказала: «Це трохи не у твоєму стилі, Марто».
А моя донька сказала: «Мамо, так, звісно ж!
Іди на «Комеді Сентрал». Вона спитала:
«Ти колись дивилася Комеді Сентрал?
» Я сказала:
«Наче так». Я нічого не дивилася…
Добрий вечір, пані та панове. Я Кевін Гарт,
і я вітаю вас на Просмажці Комеді Сентрал із Джастіном Бібером.
Так!
Зараз ми відшмагаємо цього хлопця, як він на те заслуговує. О, так!
О, так!
Для всіх чорних, хто не в курсі,
- що це за стара біла жінка на дивані, - це Марта Стюарт.
Так, це вона.
Марта Стюарт сидить тут!
Марта Стюарт знімала сорочку в моїй гримерці.
Стоп-стоп-стоп. Не зрозумійте неправильно.
Вона просто хотіла, щоб я її виграв як ведмедика. Так!
Я просто хочу, щоб ви розслабилися. Вибачте.
Алексіс сказала: «Ти знаєш, що тебе теж смажитимуть?
» Я не звернула на це уваги.
Марто, мене тішить, що ти спілкуєшся з чорними
вперше після в'язниці. Це дуже добре.
Марта така стара, що її перші місячні були,
коли ще не було Місяця.
Для нас стали несподіванкою ті речі, які про неї казали.
Про це нас не попереджали.
На сцені стільки реперів,
але Марта Стюарт була у в'язниці найдовше!
Усе, що кажуть на просмажці, має на меті викликати сміх,
але також у цьому є трохи правди.
Вітайте Марту Стюарт!
По-перше, дякую, Кевіне Гарт. Було дуже приємно…
А, ось ти де. …сидіти тут і слухати,
як ти годину викрикуєш свої жарти. Це було важче за в'язницю.
Як усім відомо, Кевін зараз - одна з найбільших зірок
у кінобізнесі, і він на це заслуговує.
Він стільки років до цього йшов!
Коли він нарешті отримав великий гонорар,
то витратив 150 тисяч на годинник.
Я забула, як це називається. Ні, не афроамериканське багатство.
Потім згадаю.
Ніколи не здогадаєшся, що Снуп-Доґґу 43 роки,
що втричі довше за життя справжніх собак
і вдвічі - за більшість його друзів.
Усі очікували, що вона буде м'якшою, але вона пішла іншим шляхом.
Я багато займаюся садівництвом, але ще не бачила
такої брудної порепаної сапи, як ти.
Це шокувало глядачів. Невже Марта Стюарт така дотепна?
Але я прийшла сюди сьогодні,
щоб дати Джастіну Біберу кілька порад
на випадок, коли він неминуче опиниться у в'язниці.
Я була в карцері, і там тиждень не протримався б,
тож слухай уважно.
Перш за все тобі потрібна заточка.
Я зробила свою з гребінця та жуйки.
Потім тобі покажу як. Це дуже просто.
Краще за все брати «Баблішес», та й назву вимовляти приємно.
Коли я тягнула строк,
всі чувихи в моєму блоку
хотіли шматочок дупи Марти Стюарт,
і я вирішила, що треба покарати якусь із сучок.
Я пішла до ригайлівки,
обрала там найбільшу лесбу і штрикнула її.
Відтоді життя було легшим, ніж пекти коржики з лохиною.
Вона стала зіркою просмажки.
- Це був геніальний хід. - Дякую. Я знаю.
Це було геніально в багатьох сенсах, бо Марта повертала свою ідентичність.
І це отримало відгук.
Тепер її знала молодша авдиторія і казала: «Вона наша людина!»
Я сім годин сиділа поруч зі Снупом, і він смалив весь цей час,
косяк за косяком. Мене вставило вже від сидіння там.
Так вийшло, що нас посадили поруч,
і в результаті мого вторинного диму виникла ідея,
що нам треба затусити й обговорити деякі речі.
Спершу я просто казав їй, як мені подобається те, що вона робить.
А потім я почав розуміти, що в її присутності я сам стаю кращим.
І так почалася ця пригода.
ВЕЧЕРЯ З МАРТОЮ І СНУПОМ
Ми створили кумедне, цікаве, оригінальне шоу-вечірку,
де дійсно куховаримо. Злиття культур - це ж добре!
Це чудове сполучення, бо він - повна протилежність усьому,
що вона репрезентує. Це був хіт.
Попрацюй із нею, Марто!
Мені подобається, як ти натираєш кульки цукром,
Марто. Дуже гарно.
Я охрінів, коли побачив тебе з Мартою Стюарт,
бо, дідько, я ж ріс на Снупі!
Коли ми з Мартою поспілкувалися, то зрозуміли,
що любимо одні й ті самі речі й віримо в одне й те саме.
Ми любимо любити й любимо вчити.
Я це казала і ще раз скажу: «Якщо ви не читаєте Марту в соцмережах,
ви багато втрачаєте».
Вона опанувала соцмережі так, як мало кому вдається у віці
понад сімдесят років.
Я це зробив сьогодні.
Культура знову її знайшла, і вона та сама Марта,
яку ми знали багато років тому.
Коси, коса, поки роса.
Її бренд живе, бо в ньому було щось справжнє.
Вона енергійна і розумна як чорт.
І… мотор!
Запалюй із запальничками «БІК І-Зі Річ»!
Усі ваші свята…
Найважче - це залишатися в обоймі, коли стаєш старшою, і їй це вдалося.
А тепер вона змінила імідж на сексуальну бабусю.
Це називається «пастка спраги».
Я все чула.
Представляємо вам модель з обкладинки - Марту Стюарт!
Вона - найстарша модель у купальнику «Спортс Ілюстрейтед».
Сто мільярдів примірників.
Не заганяйте Марту Стюарт у межі. Вона - богиня зміни іміджу.
Справжня американська жінка наших часів.
Є зовсім небагато людей, які змінили те, як ми живемо в нашій культурі,
що ми купуємо, про що думаємо, і вона - одна з них.
Марта створила світ, світ розкошів і краси.
Вона спеціалізувалася на гарному смаку та творчості. Без цього, надаю,
наш світ був би сумнішим.
Вона була обурливо досконалою, а це йде в комплекті з самотністю,
тим паче якщо ти жінка. Автоматично.
На всьому шляху були люди, які сумнівалися,
ненавиділи, хотіли її знищити.
І один із видатних аспектів її історії - те, що вона взяла гору
над усім цим. Навчившись приймати те,
чого не може контролювати,
вона завоювала собі місце у цьому світі.
Вона припинила бути богинею і стала однією з нас. Однією з жінок,
яким прийшлося непереливки, і вони вибралися з цього і сказали:
«Я це зможу».
Просто перевіряю, чи все полите і добре росте.
Я хвилююся за всі свої саджанці.
Культурне значення успіху Марти Стюарт вкорінене в самому цьому успіху,
і саме тому всі проблеми й складнощі - частина
послання. Вони не шкодять бренду, а є його частиною.
Вона подає себе не як супержінку, а як пересічну жінку.
Я завжди шукала пустки. Що не існує з того, що має існувати?
Як я можу заповнити цю пустку?
Ти бачиш поле і перетворюєш його на фантастичний сад.
Ти бачиш квітку, якої там не має бути, і замінюєш її на підхожу.
Я не хочу миритися з недосконалістю.
Хоча я усвідомила, що з віком недосконалість
трохи менш неприпустима, ніж у молодості.
Я гадаю, що з недосконалістю можна жити.