Folk pratar alltid om de stora figurerna
som har haft stor kulturell påverkan.
Skapade de det här ögonblicket eller skapade ögonblicket dem?
Martha är sån.
Hon påverkade kulturen något så ofantligt.
En av planetens mäktigaste kvinnor.
Martha Stewart!
- Martha Stewart! - Martha Stewart!
Hon har hållit sig relevant i över 50 år.
Jag är Martha Stewart för ***.
Jag gör som jag vill.
- Martha Stewart! - Nu bäddar vi sängen.
Röker gräs och gröna saker.
Martha är en av de bästa lärarna nånsin.
Drottningen.
Än idag
kan man inte titta bort.
Om nån var den ursprungliga influencern, så var det Martha.
Hon skapade världen vi lever i nu.
Amerikanska kvinnor behövde riktas bort
från att öppna burkar svampsoppa
och hälla det på broccoli och kokt kyckling.
Före Martha fanns det många kvinnor som gav råd om hushållsarbete.
Och det viktigaste med dessa kvinnor:
De var tvungna att vara väldigt trevliga.
Jag är Betty Crocker. Jag lovar dig en perfekt tårta varje gång.
Och det de skulle visa en var enkelt.
En stadig cylinder av blandat gott.
När Martha kom,
så sa hon nåt helt annat.
Ska du ha många gäster till Thanksgiving i år som vi,
så vill du nog laga flera sorters kalkon.
Det här är en riktigt vacker kalkon.
Den är innesluten i en smördeg.
Hon blev något att sträva efter för miljontals människor.
Idén om att man kunde få allt.
Martha Stewart. Hon är en miljardär som arbetat sig upp.
Hon sa till kvinnor: "Hushållsarbete kan vara kraftfullt."
Jag försöker alltid fylla ett tomrum. Nåt som inte existerar.
Nåt som folk behöver och vill ha, som de inte har.
Hon ville göra det möjligt
för folk att ha hemmet och omgivningen som de ville ha
oavsett om man hade pengar eller inte.
De höga standarderna som Martha håller sig till
har blivit många andras också.
Och det är problemet för många kvinnor.
Det är en fantasivärld.
Man strävar efter en ouppnåelig livsstil.
Husmorsporr, i stort sett.
Folk kände sig hotade.
Vi har mycket starka men motstridiga känslor
om hur kvinnor bör vara i hemmet.
"Hon är en perfektionist och en kontrollfreak." Hur svarar du?
Skyldig!
Folk attackerar mig för att jag är husmor, men vad är det jag gör?
Jag hyllar nåt som man har sett ner på väldigt länge.
Jag är snarare en modern feminist.
Alla tyckte att hon var perfekt.
Men det var ändå något som hon strävade efter
och inte kunde vila utan.
Hon förföljdes av sina egna demoner.
Martha Stewart åtalades för brott.
Hon anses vara så perfekt.
Det här är raka motsatsen.
Hon riskerar fängelsetid.
SLÄPP MARTHA FRI
Alldeles perfekt.
Verkligen helt perfekt. Perfekt skick.
Perfekt mönster.
Perfekt.
Det ser perfekt ut.
Ett perfekt slut på en perfekt måltid.
Nånstans längs vägen så började Martha tro på perfektion.
Men frågan är inte om perfektion kan uppnås.
Frågan är: "Till vilket pris?"
Vad är det du ogillar mest?
Det är en svår fråga att besvara.
Jag ogillar slöseri.
Jag ogillar ineffektivitet.
Undvikande.
Otålighet.
Jag ogillar folk som tror sig kunna göra mer än de kan.
Jag ogillar när man inte bryr sig om detaljer.
Elakhet för sakens skull.
Jag ogillar förkläden och hemmaklänningar.
Förr ogillade jag lila.
Mycket. Men jag ogillar det inte så... Och rött.
Jag planterar inte mycket rött i min trädgård, om något.
Om något rött visar sig, så tas det oftast bort.
Så rött är nåt mer som jag inte är så förtjust i.
Okej. Nästa?
Det är 18 oktober.
Mycket att göra i trädgården.
Jag vill lägga gången till trädgården från huvudvägen.
Vi borde använda ojämna stenar som med den andra gången,
som sprucken is.
Skicka.
Det finns ett ordspråk som jag gillar.
Vill du vara lycklig i ett år,
gift dig.
Vill du vara lycklig i ett årtionde, skaffa en hund.
Och vill du vara lycklig hela livet, odla en trädgård.
Den här trädgården ser rätt bra ut.
Vi borde nog trimma buxbomen lite grann.
Nytt stycke.
Man svartmålade min perfektionism,
och hävdade att jag försökte skapa en livsstil som var ouppnåelig.
Men så var det inte alls.
Det jag försökte göra var att utbilda.
Det ser ut att finnas några döda pioner, vilket gör mig olycklig.
Skicka.
Jag är en perfektionist.
Och det ligger i släkten. Det började med min far.
Pappa såg till att vi lärde oss trädgårdsskötsel.
Han kunde odla allt.
Jag var den perfekta dottern.
Jag ville lära mig. Han ville lära ut. Jag lyssnade.
Jag var den enda som fick stryka hans linneskjortor.
Han hade Harris Tweed-jackan
och den turkosblå slipsen som matchade hans vackra blå ögon.
Min far var den stiligaste fadern.
Han älskade mig,
och det var uppenbart att jag var hans favorit.
Han tyckte att jag var mer lik honom än de andra.
Hur då?
Tja, han var en perfektionist.
Han fick jobbet gjort med allt han bestämde sig för.
Men inte på hans riktiga jobb.
Han kunde ha gjort vad han än ville.
Han var fast i ett försäljarjobb.
Ibland började han lediga dagar med ett stort glas kaffe och rödvin.
Är det då en alkoholist? Kanske.
Men han såg aldrig ut som ett fyllo.
Han snubblade aldrig runt och kastade och hade sönder saker.
Sån var inte min far.
Men han var en missnöjd, olycklig människa.
Han kunde inte försörja sex barn. Vi behövde mat.
Så vi hade trädgårdar.
Och vi bytte till oss varor som vi inte kunde odla.
Han stod över en som en sergeant.
Elak.
"Du gör det inte rätt."
Han kunde ge oss order. "Rensa ogräset."
Lydde vi inte så blev vi bestraffade.
Ibland fick vi stryk, med en måttstock.
Vi var rädda för måttstocken. Ibland var det med bältet.
Än idag hatar jag trädgårdsskötsel.
Han hade förlorat jobbet.
Inga pengar sparade.
Sex barn.
Och de behövde pengar.
Det var en tjej på andra sidan gatan som jobbade som modell på fritiden.
En dag sa hon och hennes mamma:
"Du är modellsnygg. Vill du bli presenterad?"
Jag tjänade 15 dollar i timmen
vilket var mycket bättre än min barnvaktslön på 50 cent.
Upptagna, aktiva människor, sluta!
Nu kan du luktsäkra din kropp.
Det var en stor händelse i Nutley, New Jersey.
Alla stannade upp för att se Martha.
Jag var ingen superdupermodell. Jag var aldrig i den klassen.
Men jag var absolut framgångsrik.
Jag gav det mesta av min lön till min mor.
De hade fortfarande unga barn hemma.
Hon såg till att vi alltid hade god mat.
Hon var en bra kock.
Jag stod vid min mors sida i köket
och lärde mig allt jag kunde.
Hon var lärare, och hon lagade 16 måltider om dagen.
Jag tyckte att det var fantastiskt att hon klarade det.
Men ett enkelt hus och ett enkelt liv,
det var inte för mig.
Martha fick ett stipendium till Barnard. En skola i New York, mycket prestigefylld.
Jag älskade college.
Jag gillade historia, konsthistoria, ekonomi.
Jag var populär på campus.
Folk visste vem jag var. En lång, blond, söt flicka från New Jersey,
som gick omkring i bermudashorts, och såg chic ut.
Jag sökte äventyr,
sökte framtiden.
På Barnard,
så var det en kvinna som kördes till skolan i en stor Rolls-Royce.
Och vi alla undrade: "Vem tusan är det?"
Hon kom fram till mig en dag.
Hon sa: "Jag har en bror på Yale Law School.
Vill du gå på dejt med honom?"
Han hämtade mig i sin lilla gula Mercedes. Jag hade aldrig åkt i en Mercedes förut.
Vi gick ut och åt. Han var väldigt artig och stilig.
Och han hade rest mycket.
Det var spännande att träffa en sofistikerad ung man.
Och han hade ett American Express-kort, vilket var häftigt på den tiden.
Han var spännande, lekfull och snäll.
När middagen var över var jag störtkär.
Andy Stewart, herregud.
En ljusstråle.
Andy var så snäll.
Inte alls som min far.
Han skickade pengar till en tågbiljett,
och jag hälsade på honom varenda helg på Yale.
Jag hade aldrig legat med nån förut.
Han var väldigt aggressiv.
Jag gillade det.
Han friade.
Det verkade så naturligt.
Att bli kär och gifta sig.
Men min pappa örfilade mig när jag berättade för honom.
Han gav mig en rejäl örfil och sa: "Nej, du gifter dig inte med honom.
Han är jude."
Jag minns den örfilen.
Jag var inte alls förvånad, för han var trångsynt.
Och han var impulsiv.
Men jag sa: "Jag ska gifta mig oavsett vad du tycker."
Med min mors hjälp sydde jag min bröllopsklänning.
Den hade många små organdiklädda knappar på baksidan.
Det var en så vacker liten klänning.
Bröllopsdagen var lycklig.
Jättefin.
Det var början på mitt liv.
Vi tog en extra lång smekmånad i Europa.
Resan var fem månader lång.
Jag antecknade varje meny, varenda sak vi åt.
Det var ögonöppnande.
Tillagningen av maten...
Jag visste inte att oliver kunde smaka annorlunda än de gröna
med röd pimiento från en burk.
Ingen var sofistikerad hemma på 1960-talet.
Arkitekturen...
Och särskilt trädgårdarna jag besökte...
Det väckte en kärlek för mat, resande och nya upplevelser inom mig.
Jag kände att det var det här jag ville tänka på hela livet.
Vi åkte genom Italien,
och hamnade i Florens på påskaftons kväll.
Jag bara måste till kyrkan.
Och jag gick till katedralen.
Andy var på hotellrummet.
Han var inte intresserad av att besöka Duomo med mig.
Jag lyssnade på den fantastiska musiken i katedralen...
Det var ett romantiskt ställe,
smockfullt med turister.
Jag träffade en mycket stilig man.
Han visste inte att jag var gift.
Jag var en pinnsmal tjej som hängde i katedralen på påskafton.
Han var känslosam, och jag med.
Det var liksom en känsloväckande plats.
Jag hade aldrig upplevt något liknande.
En vacker, jättelik kupol och målningar överallt.
Jag hade aldrig varit med om något liknande.
Så varför inte kyssa en främling?
Var du...
Vad heter det nu igen?
Stygg?
Var det styggt eller var det otrohet?
Ingetdera. Det var varken styggt eller... otroget.
Det var bara känslosamt, där och då.
Det var så jag såg på det.
Och det var spännande, för det var en väldigt känsloväckande plats.
Jag önskar att alla fick uppleva en sån kväll.
Jag var 19 år gammal.
Och jag ville inte åka hem.
Vi återvände till New York. och verkligheten slog till.
Min dotter, Alexis, föddes.
På den tiden fick alla barn som unga.
Det var liksom stilen och normen.
Jag såg det som naturligt.
Och det visade sig inte alls vara naturligt att vara mamma.
Hon hade svårt att ställa om till att vara mamma.
Hon blev glad när Lexi sov, för då kunde hon vara för sig själv.
Hon tog hand om Lexi. men hon var inte kärleksfull.
Hon var alltid lite kylig.
Hon är inte bra på sina känslor. Eller på att uttrycka dem, menar jag.
Sån är inte Martha.
Stor-Martha, Marthas mamma,
sa att hon inte trodde att hon hade kramat Martha tillräckligt.
Känslor, vi pratade inte om sånt.
Det ingick inte i vår uppväxt.
Vi älskades
på ett lite trubbigt sätt när vi skulle ha blivit älskade.
Det var inte mycket "ömhet" hemma hos oss.
Det var det vardagliga.
Det praktiska.
Hur kunde jag ha varit en bra mamma
när jag inte hade utbildats till att vara mamma?
Martha var enormt ambitiös.
Hon strävade efter
något annat än det hon var just då.
Jag visste inte var hon skulle hamna, men hon skulle komma långt.
Det fanns i hela hennes väsen.
Min svärfar var börsmäklare.
Det verkade som ett intressant yrke.
Så jag försökte få jobb på Wall Street.
Wall Street var tufft mot kvinnor.
Det fanns inga kvinnliga kontorister, inga kvinnor på börsen, inga alls.
Det fanns inte ens en damtoalett.
Jag intervjuade henne länge.
Hon sa att hon inte ville försörja sig på att vara en vacker blondin.
Hon var vältalig.
Hennes utseende var helt perfekt, liksom.
Jag anställde henne.
Jag var firmans enda kvinna.
Jag fick liksom sträcka ut armen så här.
Det som skedde i baksätet på taxibilar ska jag inte nämna.
Men de var riktigt smarta.
Jag lärde mig mycket på den firman.
Martha var bäst av alla på allt.
Väldigt socialt elegant med sina klienter.
De älskade henne.
Blev man bjuden på lunch av sin mäklare och det var Martha Stewart,
då var det ingen dum lunch.
Jag träffade många,
och det var så jag lärde mig uppföra mig bland miljardärer.
Och kom ihåg, på den tiden
så var det ganska speciellt att vara miljardär.
Jag började dra in en hel del pengar.
Hon tjänade en kvarts miljon per år.
Klienter tjänade storkovan.
LEVITZ STÖRTAR 121⁄4
Vi rekommenderade en aktie, och den gick från 6 till 90 till 6.
Plötsligt så förlorade de pengar.
Martha var förtvivlad.
Hon hade tagit fel på marknaden och förlorat folks pengar.
Det som Martha kan kontrollera kommer att bli bra.
Det är det hon inte kan kontrollera som driver henne till vansinne.
Jag började bli utbränd för jobbet var inte lätt.
Jag slutade på Wall Street.
Och vi flyttade till Westport i Connecticut.
Staden med längst pendelavstånd till New York.
Varför valde ni Westport?
För vi hittade drömhuset,
vraket på Turkey Hill Road som vi bara måste ha
och renovera.
Utan Turkey Hill, så hade jag inte varit jag just nu.
Men jag hade varit nån. Jag hade varit nån annan.
Bara inte Martha Stewart, husmor.
Det var en sliten bondgård i behov av total renovering.
Mina föräldrar flyttade från en fin lägenhet på Riverside Drive
till Connecticut.
Vi flyttade in i en "charmig" bondgård
med ett badkar utan dusch.
Vi skopade upp vatten med matlådor för att tvätta håret.
Frågorna som har väckts i kölvattnet av...
Watergate var samtidigt.
Jag målade huset uppifrån och ner,
målade det själv på en stege och lyssnade på Watergate.
...de som bröt sig in i högkvarteret
för den demokratiska nationella kommittén...
Vi var som nybyggare i Westport, Connecticut.
1976, kycklingar på bakgården.
Grannarna ringde stadshuset och sa:
"Det finns en dam här på Turkey Hill som har kycklingar."
Det var otänkbart.
Det var en lantlig scenbild och Martha spelade i den.
Jag gillade idén av att renovera en fastighet,
att bygga ut en fastighet, att odla saker,
och återkoppla till mina rötter i Nutley.
Trädgårdarna var så vackra.
Hon skapade de där trädgårdarna med sina bara händer.
De såg ut att ha kul när de byggde Turkey Hill Farm.
Den första tiden på Turkey Hill Road
fick mig att inse att jag verkligen tyckte om hushållsarbete.
Att ta hand om ett hem.
Andy blev president
på det ultimata konstbokförlaget i USA.
Jag tänkte: "Spännande,
då kan vi bjuda alla dessa författare
hem till oss på middag."
Jag ville ha gäster.
Hon var ofta värd.
Hon bjöd in alla sina grannar. Thanksgiving och påsk...
Själva maten, utsökt.
Jag upptäckte att jag tyckte om att skapa
fantasifulla, underbara, tankeväckande saker att bjuda på.
Varför inte börja med catering?
Hon var ett geni.
Hon gick från att vara modell
till att jobba som börsmäklare,
och sen plötsligt så skötte hon catering på sina vänners fester.
Jag gjorde plommonpudding åt 200 personer.
Och jag gjorde scones
och sylter och geléer.
Gjort för hand. Inget köpt. Allt hemlagat.
Det spred sig som en löpeld.
Museum of Modern Art. Metropolitan Museum.
Ett hus i Greenwich, Westchester eller Bedford.
Ett cocktailparty från sex till åtta på Sotheby's för 700 gäster.
Vi försökte vara iögonfallande. Vi ville fånga folks uppmärksamhet.
Det var inte bara en vodkaflaska. Det var en vodkaflaska i ett isblock.
Stora crudités-bord.
Grönsaker, vindruvor, frukt och ostar.
Inget sånt hade gjorts tidigare.
Det var som taget ur en film.
Bara synen av jordgubbarna som föll ur korgen.
Makalöst.
Tittar man på hur de gamla nederländska mästarna framställde mat och frukt...
Allt det inspirerade mig enormt.
Martha vet hur njutning och spänning skapas.
Hon sköter catering åt celebriteter som Paul Newman, Beverly Sills...
Vi fångade mångas uppmärksamhet.
Verksamheten omsatte miljoner.
Det var början på Martha Stewart.
Martha hade en framgångsrik cateringfirma,
en make som drev ett fantastiskt förlag,
ett perfekt äktenskap.
Det framstod som underbart.
Men var det?
Han var inte tillfredsställd.
Jag vet inte hur många flickvänner han hade på den tiden,
men jag tror att det var ganska många.
Unga kvinnor, lyssna på mig.
Om du är gift, lyckligt tror du,
och din man börjar vara otrogen, så är han en skitstövel.
Titta. Det är en skitstövel, ta dig ut.
Ut ur äktenskapet.
Men jag kunde inte. Kunde inte lämna.
Hade du inte en affär tidigt i förhållandet,
eller när du var börsmäklare?
Ja, men jag tror inte Andy visste om det.
- Han sa att han visste. - Jaså?
Ja, du erkände det.
Han säger att han inte vänstrade
förrän du berättade att du redan hade det.
Det är inte sant.
- Det tror jag inte. - Vad hände? Hade du en affär?
Jag hade en mycket kort affär med en väldigt attraktiv irländare.
Och det var ingenting.
Det var inget.
I den mån att... Det skulle aldrig ha...
Jag skulle aldrig ha avslutat ett äktenskap för det.
Det var inget.
Det var som kyssen i katedralen.
Här var två personer som hade allt.
Men jag tror inte att de nånsin fann lyckan.
Lexi hamnade mitt i allt det.
Hon var så förvirrad och själv så arg.
Jag växte upp i ett obekvämt hem.
Jag har lärt mig undertrycka mina känslor.
Martha hade inte den stora lyckan i sitt äktenskap och barnuppfostran.
Och det var det som saknades.
Man hörde bråk med personalen.
Saker skulle göras på ett visst sätt.
Absolut en perfektionist.
Faderns auktoritära roll,
den tog Martha över.
Folk kände sig illa behandlade av henne.
Hon fick så felaktiga uppfattningar om framgång.
Hon är en vithaj.
Du kan bli biten.
Hon pressade folk på pengar. Hon var skoningslös.
I affärsvärlden är det ett bra drag för en man.
Men för en kvinna...
Hon var en bitch.
Känner ni till historien om hur hon upptäcktes?
Hon skötte catering på en bokfest för Andy.
Det var ett ganska unikt evenemang.
Alla servitörer och servitriser var klädda som älvor.
En annan förläggare sa: "Du borde skriva en värdskapsbok."
Jag tänkte för mig själv: Catering är väldigt kortvarigt.
Man sliter,
skapar något vackert, och sen är det borta.
Men skriver du en bok som blir omtyckt,
så är det för alltid.
Först ville mitt förlag ha en bok i svartvitt
med lite bilder och recept, mer som en kokbok än nåt annat.
Det första hon gjorde var att göra det tydligt
att det här skulle vara hennes bok.
Och ville vi inte göra det på hennes sätt, så ville hon inte jobba med oss.
Jag ville att den skulle vara illustrerad, med färgfotografier av mat och idéer.
En bok som vem som helst kunde läsa,
och då lära sig hur man ordnar ett intressant firande.
"Jag växte upp i en stor familj som alltid hade gäster.
Jag älskade hur enkelt min mor lade till extra platser,
ett stort fat med grönsaker, en speciell paj,
och blommor på bordet så tillfället kändes speciellt."
Så ambitiös.
Entertaining handlade om så mycket, inte bara mat.
Den var nyskapande.
Boken skulle vara berikande, informerande och inspirerande.
Inte för dyr eller överdådig.
Ordinär nog så att damen i restaurangen som serverar ditt kaffe
ska kunna åka hem och göra samma sak hos sig
som mina vänner i Greenwich på sina herrgårdar.
Det var samma sak.
Martha försökte visa vanliga kvinnor
att de kunde försköna sina hem.
Jag var målgruppen. Det var hemligheten.
Jag var alla som läste boken. Och de visste om det.
Den äktheten var viktig.
De visste att jag var som de. Jag städade mitt eget hus.
Jag uppfostrade mitt eget barn, jag hade min man,
och en trädgård.
Den personliga bakgrunden betydde mycket för läsaren.
Hon var den första kvinnan som såg säljbarheten i sitt privatliv.
Martha var den första influencern.
Hon är Martha Stewart, mästare på catering.
Jag har bläddrat i den här boken i flera timmar.
Hon är en värdsvan författare.
Vill du fylla en sockerärt?
"Vill du fylla en sockerärt?"
Vill du fylla en sockerärt?
Martha fick mycket uppmärksamhet.
Hon var blond och vacker.
Hon var hela paketet.
Crown slöt avtal med henne om fler böcker,
så hon var igång.
Hon hade en växel: framåt.
Hon signerade en av mina böcker: "Alldeles perfekt".
Allt hon gjorde skulle vara alldeles perfekt.
Jag tror att det förstörde hennes liv.
För hon är inte "alldeles perfekt".
Jag lade all min tid på att göra allt det där
och brydde mig inte riktigt om mitt "liv".
Det där låter som ånger.
Vad är viktigare,
äktenskapet eller karriären?
- Berätta. - Jag vet inte.
Andy var extremt upptagen med sitt förlag,
och när han var där,
så var det alltid ansträngt.
Hon var kritisk mot honom
när det kom till hans klädsel eller hur han sa vissa saker.
Andy tog hand om det affärsmässiga åt henne.
Under årens lopp
så var de snarare kollegor än livskamrater.
De befann sig i olika universum.
Och när Martha ville att Andy skulle närvara i hennes universum,
så var han inte så intresserad.
Det uppstod mer och mer friktion mellan dem.
Sen gick det rykten
om att det var något mellan Andy och flickan
som arrangerade blommor på Turkey Hill Farm.
Martha lade märke till det och blev mer och mer upprörd.
Hon blev uppjagad.
Migrän och sömnlöshet.
Vid ett tillfälle visade hon mig var hon slet håret ur sitt eget huvud.
Hon var elak mot sin personal.
Hon hade tappat kontrollen över Andy.
Så hon straffade alla för det.
Robyn jobbade åt mig. Hon hade förlorat sin lägenhet så jag sa:
"Du kan flytta in i ladan på de nedre två hektaren."
Vi hade en liten lägenhet där.
Och när jag reste, så började Andy umgås med henne.
Som om jag hade lagt fram en godsak åt Andy.
Konfronterade du henne?
Ja, det gjorde jag.
Jag kastade ut henne direkt. "Vad fan gör du?"
Andy förrådde mig på vår egendom.
Inte schysst.
Martha Stewart är med oss idag.
Hon är redaktör på House Beautiful och bröllopsexpert.
- Denna kvinna, du kan bröllop. - Det tror jag. Jag har sett...
Hon marknadsförde Weddings-boken.
Jag tyckte att det var ett förfärligt sammanfallande.
TILL MIN MAN ANDY: VÅRT BRÖLLOP KOMMER ALLTID VARA MIN FAVORIT
Det känns jobbigt att prata om det.
Vissa njuter av självömkan, och så vidare.
Inte jag.
Jag lämnade över brev som var väldigt personliga.
Så vet ni vad?
Ta det från breven.
"Kära Andy,
Jag kan inte sova.
Jag kan inte äta.
Min hud är orolig och många rynkor som inte fanns finns nu.
Jag är plågsamt svartsjuk på dina andra kvinnor.
Jag står inte ut med att du använder vad vi gjorde på andra."
"Kära Andy,
Jag är i ett mycket ömtåligt, bräckligt tillstånd just nu.
Jag mår fysiskt dåligt på grund av allt det här,
som om min hjärna snart skulle brista."
"Kära Andy,
Du kanske vill gifta dig och försörja henne med mina pengar
så hon kan måla nakna självporträtt.
Det är väldigt upphetsande, eller hur.
Hon kanske målar nakenbilder av dig med.
Den tavlan ser jag gärna.
Jag är väldigt mån om mitt privatliv och mitt yrkesliv.
Jag säger till alla att du är bortrest.
Det var allt."
"Kära Andy, jag förstår ditt begär efter sex med andra.
Ingen kommer bry sig om dig som jag.
Ingen kommer älska dig lika mycket.
Ge mig en chans till, Andy.
Jag är ledsen för så mycket.
Varför måste det vara för sent?"
"Kära Andy,
På nytt känner jag mig förrådd och ensam.
När du säger att detta inte är ditt hem,
efter allt vi gjorde här ihop,
varför ska jag inte säga att jag ska bränna ner det?
Jag måste till San Francisco och prata om Weddings
och mitt underbara liv.
Hoppas du njuter av din frihet.
Och att mitt flyg kraschar.
Jag sitter på ett flyg just nu, gråtande, hostande
febrig och så eländig att jag inte känner igen mig.
Jag borde vara vital, vacker, sexuell och åtråvärd.
Och här sitter jag, ett vrak.
Jag är 45 år gammal, orolig och ensam, helt själv, hopplös.
Framtiden är oviss.
Tjugosju år.
Det var han som ville skiljas, inte jag.
Han kastade bort mig.
Jag var 40. Jag var jättesnygg.
Jag var en begärlig kvinna.
Men han behandlade mig som en skeppsbruten.
Han behandlade mig riktigt illa.
Och i gengäld så behandlade väl jag honom illa.
Jag träffade inte andra. Det var han som gjorde det.
Jag sa alltid att jag var en svan och...
Och liksom alla svanar är de monogama.
Jag tyckte att monogami var beundransvärt.
Det tyckte jag.
Men det visade sig att det... Det räddar inte ett äktenskap.
Kan vi prata om nåt mer lättsamt?
Jag har planterat varenda träd du ser.
Alla dessa har jag planterat.
Flera tusen.
Hej.
Vi använder de fallna träden som stöd undertill.
Alla träden ställs undan inför vintern.
En trädgård är en vacker plats för mig, för jag gillar att få saker gjorda.
Nej, men lägg inte undan den så här.
Den måste trimmas.
Man gör rent den och tillsätter jord.
Ge nya delar en chans att växa.
- Ja. Jag fattar. - Det här kan trimmas hela vägen ner.
- Ja. - Det växer tillbaka.
Det är hela idén. Man lägger undan saker som är redo att läggas undan.
Jag kan aldrig titta bort.
Okej. Fasang, ha inte sönder krukorna.
Okej.
Ha inte sönder krukorna.
Jag ska titta till den nya. Okej?
Jag ser ett problem, tittar på det och försöker lösa det.
MARTHA STEWART-VIDEO "VÄRDSKAPSHEMLIGHETER"
Värden: Martha Stewart.
- Ett, två, tre, fyra, fem. - Hej.
Inte än.
Jag gillar det uppsatt.
Jag gillar inte när det är platt.
I hennes värld så gifte man sig, och det var det.
Martha förväntade sig nog aldrig att vara ogift.
Hon skämdes för det.
Martha misslyckas inte.
Det var en av de första gångerna då nåt hände som hon inte kunde fixa.
Hon var orolig när hon skulle på bokturné
att hennes offentliga separation skulle bli svår att navigera.
Men det visade sig att folk inte brydde sig alls.
Tre, två...
De ville bara veta hur man gör tårtor.
Kvinnor över hela landet köar för att få träffa supervärdinnan,
som har lyckats sälja in sig själv för folket
som drottningen av perfektion.
Med Andy borta så blev jag uppslukad av jobbet.
Idéer inför framtiden, och som tur var hade jag dem.
Jag kunde ha varit en olycklig avdankad hemmafru.
Men jag lät inte det hända mig, och det är jag glad för.
KMART ALLTID NÖJD
Det började med Kmart.
Nu ska Martha Stewart ta sin högklassiga stil
till medelklassen på Kmart.
Martha Stewarts egna lakan, porslin, linnen.
Allt för ditt hem.
Kmart sågs som så billigt.
Men Martha var insiktsfull när hon insåg att ett samarbete
med en stormarknad skulle vara otroligt bra.
Greenwich Garden Club ställde in min medverkan
för jag hade ingått avtal med Kmart och de ville inte ha nåt billigt.
Hon förstod att även om man inte har så mycket pengar
så kan man ändå ha god smak.
Det var stort.
Kände man inte till Martha sen tidigare,
så gjorde man det nu.
Vi ser mycket av dig på tv i de där Kmart-reklamerna.
Många tycker nog att det är en udda kombination.
- Finner du det udda? - Inte alls.
Alla som handlar på Kmart, och det gör ungefär 77 miljoner varje månad...
Är det sant? Sjuttiosju miljoner?
Ja, och de vill ha fina saker.
Jag försöker få riktigt vackra saker in i butiken.
Men vad gör de på Kmart i så fall?
Vid det laget hade jag skrivit sex böcker.
Mitt förlag, de ville bara ha en bok om året från mig.
Men jag hade mer att säga. Så jag tänkte, vad sägs om en tidning?
På den tiden fanns det damtidningar,
men de hade inte skönheten, den ingående informationen jag ville ha.
Det var ett massivt tomrum.
Först gick jag till Condé Nast.
Jag talade med S. I. Newhouse själv. och han sa:
"Vad ska tidningen heta?"
Och jag sa: "Martha Stewart Living."
Han sa: "Martha Stewart går inte."
Jag sa "Varför inte?" Och han sa: "Det är Condé Nast.
Det är vårt namn. Condé Nast." Så han ville skydda sitt varumärke.
Jag gick vidare till Rupert Murdoch.
Han sa: "Vi sysslar inte med tidningar längre.
Du borde ta din idé till Time."
Time var en mansvärld.
De förstod inte alls.
Jag sa: "Livet är ett ämne som kan behandlas om och om igen
i många år.
Livet tar aldrig slut."
Och han sa: "Om du menar allvar
så kanske detta är en bra idé."
Vi ville vara den moderna kvinnans tidning.
Högtider, värdskap, mat, dekorationer, barn, bebisar, hantverk.
Det där hade aldrig satts ihop på ett ställe tidigare.
Vi skapade ett vackert nummer,
som sålde slut.
På grund av lågkonjunkturen är tidningsbranschen i en djup svacka.
Men i dysterheten finns det en strimma av solsken:
Martha Stewart Living.
Martha Stewart Living blev en omedelbar succé.
Jag var med på nästan varje omslag.
Vi blev en av de mest framgångsrika nystartade tidningar nånsin.
En applåd för Martha Stewart.
På den tiden var det många kvinnor som sa: "Jag vill inte vara en hemmafru.
Jag vill ha ett jobb, och makt."
Men hon insåg att många kvinnor i arbetsvärlden
har kvar en koppling till huset.
Martha sa att man kunde vara sin egen konstnär.
Skönhet och perfektion kan vara kraftfullt.
Där är jag i Westport, Connecticut.
Jag hade ett fåtal vänner, så klart.
Men inte många.
Min dotter sa:
"Som ensamstående kvinna på sommaren ska man vara i Hamptons."
Så jag åkte dit för att leta.
Mäklaren frågade mig vad jag sökte.
Jag sa: "Vad sägs om vraket på den finaste gatan?"
Firmorna kom och sa: "Vad vill du göra?"
Jag sa: "Jag vill ha den vackraste trädgården
med ett vackert hus."
Det var helt klart hennes vision.
Vi jobbade på Lily Pond Lane i ett och ett halvt år.
Och när vi blev klara så var det min 50-årsdag.
Så jag bestämde mig för att ha en jättestor 50-årsfest.
Det var en gigantisk fest. Alla var där.
Folk från affärsvärlden,
folk från filmbranschen, tv-branschen.
Så fort hon tog sig in i den världen,
så var det som att en biljardboll träffade tio andra bollar,
och allt hände.
Det var början på Hamptons bästa tid.
Hon säger att hon var sen i starten
men jag tror att hon kände sig fri, stark och:
"Jag har ett nytt liv nu, och jag ska leva det."
Hon hade nog fler romanser än du kommer få höra om.
Och hon tyckte nog om dem.
Martha tyckte inte om att vara bland män som inte var smarta.
Hon älskade Charles Simonyi, så hon älskade rika män
även om de var konstiga.
Charles skapade Word och Excel på Microsoft.
Ett riktigt geni.
Vi började åka överallt tillsammans. Det var en annan sorts liv.
Han ägde ett jetplan, byggde en båt i Tyskland
och jag började jobba på båten med honom.
Jag var inte ute efter att dejta och träffa en ny make nånstans.
Jag fortsatte bara jobba, tänka, göra,
som jag alltid gör.
Har du haft några relationer där ni har pratat känslor?
Nej. Det är nog därför jag har haft så få nära relationer med män,
till exempel.
Eftersom jag...
...bryr mig inte.
Jag vet inte vad det beror på.
Jag är inte så intresserad av att veta:
"Charles, hur känner du dig just nu?"
Jag bryr mig inte.
Jag bryr mig om:
"Charles, vad gör du? Vad tänker du på?"
Så jag dras till människor som gör saker hela tiden.
Jag tänker mer på det jag har för mig,
sakerna jag jobbar på, saker jag vill jobba på,
saker jag vill åstadkomma.
Det är jag bäst på.
Nästa steg var att vara på tv.
Men Time var ett väldigt restriktivt företag.
De kände att om folk såg Martha på tv,
så skulle de inte känna att de behövde köpa tidningen.
Jag hade alltid hoppats på att få vara på tv
i samband med tidningen.
Det kallades synergi,
det fula ordet
på 1990-talet.
Jag ansågs galen.
Men det funkade.
Om du innan Martha existerade hade sagt
"Vill du ha ett tv-program om nån som har mycket mer pengar än du,
är mycket snyggare än du nånsin kommer vara,
lever ett otroligt liv och gör en rad olika saker med händerna?"
så hade de sagt "Fan heller".
Men när du väl skapade det, så skulle de älska det.
Det är en bra sak.
Hon undervisar bättre än nån annan.
Du förstår inte bara, du vill göra det själv.
Överknåda inte.
Vi hade en hel generation unga kvinnor vars mödrar hade arbetat,
så de visste inte hur man gjorde saker.
Hon kände att vi behövde ett sätt att visa folk
precis hur man ska göra.
Steg för steg.
Det vi nu kallar gör-det-själv var en revolution för USA.
Äntligen har ett ämne som alla liksom ratade
plötsligt blivit en vurm över hela landet.
- Det är en vurm. - Vilket ämne är det?
Livet.
Vardagslivet.
För mig har det alltid varit ett mycket viktigt ämne.
Mina herrar, starta era motorer!
Kmart gick galet bra. Alla köpte allt.
Vi tjänade runt 70 miljoner om året, i ren vinst.
Hon såg att hon kunde skapa ett imperium för sig själv.
Martha kunde köpa tillbaka sitt namn och sin tidning från Time.
Hon bad Kmart om pengarna.
Hon fick ett förskott på sina royalties.
Det visade sig vara en bra sak, som Martha skulle ha sagt.
Helt plötsligt ägde vi 100% av allt.
Och det var början på Martha Inc.
Planen var att skapa ett företag med flera sorters mediekanaler.
Det var min idé att utforma företaget efter solsystemet.
En person i mitten.
Det hade inte gjorts så förut.
Det som började som en liten cateringfirma 1976...
Jag älskar det.
...har blivit Martha Stewart Living Enterprises,
ett multimediaföretag
som drar in ungefär 200 miljoner dollar om året.
Förmodligen det enda konglomeratet som drivs av en enda kvinna.
Hon var som en superstjärna.
Det var Martha Stewart vart man än tittade.
Nu när hon är fri från Time,
planerar hon nästa stora drag: börsintroduktion.
KÖPA MARTHA STEWART
Det är den amerikanska drömmen.
MARTHA STEWARTS UNIVERSUM
Lyssna på det här.
Martha Stewart.
Är den perfekta prinsessan i själva verket en elak drottning?
USA känner henne som den glada lilla husmodern.
Ju mer man vet om henne, desto mindre gillar man henne.
På 90-talet,
det var då hon verkligen började kritiseras i media.
"Hon är mentalt instabil. Hon är från vettet. Hon är galen."
Det hjälpte inte precis före börsnoteringen.
Under börsintroduktionen så handlade allt om Martha.
Allt hängde på en person.
Jag pratade med folk från finansvärlden,
och de sa: "Vi håller oss borta."
Jag trodde att det var en riktigt bra affärsplan.
Men när vi presenterade det för olika investerare,
så sågs det som en sårbar investering
eftersom det kretsade kring en person.
De gillade inte idén av ett kvinnodrivet företag som det här. Gillade det inte.
Att Martha skulle utgöra varumärket
var det mest avskräckande för bankerna.
"Tänk om en buss kör på henne? Varumärket skulle förstöras."
RISKFAKTORER
Varumärket hängde på hennes rykte
samt hennes trovärdighet.
Senaste nytt: Martha Stewart är inte så perfekt.
I "Vad är fejk?"-kategorin, Martha Stewart var med i Today Show...
Du har lagt för mycket tid på att sticka bordsunderlägg.
Det kanske var därför din man lämnade dig!
Jag har alltid varit förbluffad över hur mycket hat folk har.
Ibland tror jag att det är för att hon gör nåt som vi alla,
teoretiskt sett skulle kunna göra, bara mycket bättre.
Det verkar göra folk helt galna.
Vem har tid för allt det här?
För varje kvinna som gör ett krångligt pepparkakshus,
hinner en miljon inte ens baka.
Hon sätter standarden.
När man ser hennes hem, så känner man sig misslyckad.
Vad som än är motsatsen till avslappnad är vad Martha Stewart är.
Skåpen målas på in... Säg inte så.
Lite humorbefriad, kanske.
Men hur rolig vore du
på fyra timmars sömn med ett liv ägnat åt detaljer?
Säg till honom att han kan låta bli att måla fasaden.
Hon var en tuff chef,
men mycket av det hon gjorde som hon kritiserades för
skulle välkomnas om en man gjorde det.
Det är en klyscha vid det här laget, men det är sant.
Hon förväntades hålla en annan nivå.
Män retade sig på henne.
Idén att du kunde vara en expert på hushållsarbete och en bitch.
Det där gick bara inte ihop.
Spräck den inte.
Folk som tittar på Martha, eller läser Martha,
kan drivas till vansinne, för de kommer aldrig till det där
tillståndet av lättsam, enkel perfektion.
Jo, kanske.
De kanske aldrig gör den tårtan,
men de kan drömma om den.
Ta fram bommikrofonen!
Hon skapade ett multimedieimperium.
Nu ska Martha Stewart försöka erövra Wall Street.
MSLO BÖRSINTRODUKTION
Räknade du med det här när du startade företaget?
Ja, från första början.
Martha, en till med klubban.
Vilken sak att uppleva.
Allt oväsen, klockorna som ringde, och leendena,
för man kunde se hur priset på aktien steg.
Hur känns det som ordförande för ett börsnoterat bolag?
Det känns riktigt spännande för alla.
Det är en bra sak.
Föreställde du dig någonsin att din version av huslighet
skulle bli så stor att du kunde börsnotera företaget?
När man har sin publiks tillit så kommer de när de söker information.
Vi är lärare, och vi tänker fortsätta lära ut.
Säljer för 38 nu.
Jag vill skåla
för att Martha Stewart Living Omnimedia
är en mycket bra sak
och kommer att fortsätta vara en väldigt bra sak väldigt länge.
Gael Towey, kan du också resa dig?
Alla kvinnor gick in på damtoaletten. och Martha stod där och sa:
"Jag är den rikaste kvinnan i världen."
...dagens drag, så är aktien nu värd 1,2 miljarder dollar.
- Härligt. - En rejäl slant.
Kul för henne.
Det gick inte att hitta nån som var lyckligare just då.
Hon hade uppnått all framgång som en liten flicka från Nutley,
vars far var försäljare och mor var lärare...
Bolaget noterades, och hur mycket tjänade du?
- Runt en miljard dollar. - Är du värd en miljard dollar?
Vad betyder det att vara den första kvinnliga miljardären i USA:s historia?
Folk tog mig på allvar.
Jag bjöds in till New York-börsens styrelse.
Jag satt i Revlons styrelse.
Vi fick en tillförsel av resurser.
Det var som raketbränsle.
Vi skaffade ett kontor i Starrett-Lehigh.
Den byggnaden var hemsk.
Men Martha såg bara potential.
Det var som att vara på ett olympiskt lag med bara de bästa.
Vi producerade fler och fler tidningar.
Det började med Living, sen Weddings,
sen gjorde vi Baby, sen Kids,
sen gjorde vi Blueprint, sen Whole Living,
och sen Everyday Food.
Sen var det tv-serierna.
Inget vi inte klarade av.
Resten av världen började förstå hennes vision.
Joan Didion skrev en mycket vass uppsats i The New Yorker
om att en kvinna som jag blev mäktig.
"Hennes kritiker
verkar se henne som ett bedrägeri som ska avslöjas,
ett fel som ska rättas till.
Hur mycket hon än har, vill Martha ha mer.
Och hon vill ha det på sitt sätt i sin värld,
inte i de hårda, grabbiga fastighets- och teknikindustrierna,
utan i det mjuka landet av hjärtformade underlägg och bröllopstårtor.
Detta handlar inte om en kvinna som gjorde sitt bästa med traditionella kunskaper.
Det handlar om en kvinna som gjorde sin egen börsintroduktion.
Det handlar om kvinnors mod,
det handlar om Dust Bowl,
om de som begravde sina barn längs pionjärleden,
om de som svor att de aldrig skulle svälta igen,
om Mildred Pierce,
det handlar om hur envetenheten
hos till och med professionellt okvalificerade kvinnor kan segra,
och visa männen.
Drömmarna och rädslorna som Martha Stewart väcker
handlar inte om "feminin" huslighet,
utan om kvinnlig makt,
om kvinnan som sätter sig vid bordet med männen
och, med förklädet fortfarande på,
lämnar med markerna i hand."
Dessa lysande män, dessa bankirer,
kunde inte se värdet i multimedia.
De såg det inte.
Men visst visade vi dem?
Det var höjden av framgång.
Och den varade i ett tag,
och sen inte.
Jag var på väg till Cabo i Mexiko.
Jag reste med min vän Mariana Pasternak.
Vi stannade för att tanka i San Antonio, Texas.
Jag ringde kontoret,
som en plikttrogen vd för ett bolag på New York-börsen gör.
Min assistent sa att min börsmäklare hade ringt mig gällande ImClone.
ImClone var ett bioteknikföretag som grundades av en vän till mig, Sam Waksal.
Dr Waksal hade skapat ett läkemedel som kallades Erbitux,
som hade stor potential att bota flera sjukdomar.
Så jag ringde Peter Bacanovic, som var min mäklare.
Det var ett kort samtal. Han sa:
"Aktien sjunker. Vi borde sälja."
Jag sa: "Bra, sälj."
Jag åkte vidare till Cabo.
Jag tänkte inte på det igen.
Kanske sex månader senare gick allt åt helvete.
FBI grep Sam Waksal vid 06:30 i morse.
Begick du insiderhandel?
Den 26 december förra året fick Samuel Waksal veta,
två dagar innan det offentliggjordes, att Erbitux inte skulle godkännas.
Waksal anklagas för att sen ha tipsat två familjemedlemmar.
Han är ett av många exempel på chefer
som anklagas för att berika sig själva och sitt umgänge
medan många aktieägare förlorar en förmögenhet.
På den tiden
var det många rika som lekte runt med aktier
och ansåg att lagen inte gällde dem.
De här skurkarna tjänade miljontals dollar
medan de nästan ruinerade sina företag, eller värre.
Det finns inget ord för det utom skandalöst.
Justitiedepartementet tillsatte en insatsstyrka
inriktad på ekobrott.
Allmänheten höll på att tappa förtroendet
efter alla skandaler.
Hur ska man lita på affärsvärlden när de typerna gör
det man läser om nästan dagligen?
AKTIEÄGARNAS TILLIT PÅ SPEL
Med ImClone är händelseförloppet som följande.
Myndigheterna såg att flera hade sålt av sina ImClone-aktier
strax innan tillkännagivandet av de dåliga resultaten.
ERBITUX AVSLAG OFFENTLIGGÖRS
Så, namn dyker upp.
Däribland Martha Stewart.
Martha Stewart.
Min advokatfirma ringde mig mycket oväntat
och sa att jag hade kallats av distriktsåklagaren
för att svara på frågor om min försäljning av ImClone.
Vi tog en taxi till stan.
Mina advokater sa:
"Om något är oklart, säg bara: 'Jag minns inte.'"
Så vitt jag visste så hade jag inte gjort något fel.
Mina advokater likaså.
Jag besvarade allt så ärligt som möjligt, som mina advokater hade sagt.
När jag inte mindes, så sa jag det.
Sen gick jag till jobbet.
Allmänheten fick inte höra om utredningen förrän juni 2002,
när Sam greps.
Det var då cirkusen började.
Också under granskning, Waksals vän Martha Stewart,
som sålde ImClone-aktier samma dag som Waksals familj.
Martha Stewart Omnimedias kurs
har sjunkit 22% sen nyheten om ImClone-försäljningen kom ut.
Advokatteamet...
Jag fick rådet att hålla tyst.
Dåligt råd.
Hon miste så mycket pengar att hon kan behöva handla, inte sälja saker, på Kmart.
Det är ett företag som finns till
för att marknadsföra vd:ns livsstil och anseende.
Så om det anseendet skadas,
så får företaget lida.
Vilken vacker dag i New York idag!
Det var så fint att Martha Stewart bedrev sin insiderhandel utomhus.
Så var det.
Stewart undviker kameror, men det har inte hejdat frågorna.
Martha var av intresse för media.
Frågan kunde inte undgås.
I ett skriftligt uttalande säger Stewart att hon "inte hade olovlig information
och att transaktionen var laglig."
Liksom varje vecka är Martha här på The Early Show.
- Kul att se dig. - Hej. Vi ska göra sallad...
Ja, men först vill jag ställa några frågor.
I ett uttalande säger du att du inte bedrev någon insiderhandel.
Men du har inte offentligt kommenterat detta.
Vad säger du om anklagelserna?
Som du förstår,
så är jag involverad i en utredning med mycket allvarliga påföljder,
så... Och det är många som är involverade i utredningen,
och jag har inte befogenhet att kommentera överhuvudtaget.
Och jag hoppas verkligen att frågan blir löst inom en snar framtid.
Världen undrade vad som hade skett med aktieförsäljningen,
och det fanns inget bra svar.
Jag har inget att säga om saken. Jag har inte befogenhet.
Som sagt, jag tror att det här kommer bli löst inom en snar framtid.
Då blir jag rentvådd från all löjlighet.
Jag vet att din image är viktig för dig
och allt som du har skapat genom åren.
Mitt i allt det här har företagets kurs sjunkit.
Mediastormen kring det här den senaste veckan,
hur känns det att vara mitt i det?
Ankaret pressade henne verkligen och...
Jag vill fokusera på salladen.
"Jag vill bara göra min sallad."
Mitt i direktsändning.
Så det var inte bra.
Det stod i tidningarna direkt.
KNIVIGT NÄR STEWART HÅLLER TILLBAKA
"Är man med i leken," och så vidare.
Det fanns massor av saker som kom med i reportagen.
Bilder på henne och Sam.
Storyn levde verkligen.
Det var otroligt många negativa inslag i skvallerpressen.
Journalister ville utmärka sig med smutskastande inslag och hon var absolut
måltavla nummer ett.
Det var ofattbart.
Det tog inte slut.
Den månaden, den sommaren, hösten. Det slutade aldrig.
VEM KUNDE ANAT?
Det alla hade som fokus, särskilt regeringens,
var att Sam hade tipsat Martha om läkemedelsnyheterna.
Det är ett äkta brott.
Men det var uppenbart att de inte pratade förrän efter hon sålde av aktierna.
Sam låg riktigt illa till.
Ingen kommer undan med det han gjorde. Det är obegripligt.
Men när det gäller Martha, så tipsade han inte henne.
Så Marthas advokater var väldigt lättade.
Börskommissionen och justitiedepartementet var där.
- Frågade de om Martha? - Ja.
Mycket?
Ja.
De ville att jag skulle säga att jag tipsade henne. Då skulle jag klara mig.
Jag fick intrycket av att om de fick Martha,
så skulle de bli otroligt nöjda med det.
Jag ringde faktiskt min mamma.
Jag sa: "De vill att jag anger Martha.
Då låter de mig vara."
Då sa hon: "Så ange Martha."
Lite komiskt, men jag avstod.
Jag gav inte Martha Stewart någon insiderinformation.
Punkt slut.
Och förresten,
bara så vi vet...
Vem ville att jag skulle säga det?
Jim Comey.
DISTRIKTSÅKLAGARE I SÖDRA NEW YORK
God eftermiddag.
Vi är här för att meddela väckande av straffrättsliga åtal
av detta kontor
samt civilrättsliga åtal av börskommissionen
mot Martha Stewart och Peter Bacanovic.
Låt mig prata om vad som inte finns med i åtalet.
Ms Stewart och mr Bacanovic åtalas inte
för kriminell insiderhandel.
Det kan låta konstigt först.
Men det är enligt min åsikt rätt behandling av fallet.
Peter Bacanovic och Martha Stewart
hade inte pratat med någon i familjen Waksal.
Så det de gjorde var inte olagligt.
Så regeringen fick mildra anklagelserna.
Brottsfallet handlar om lögner.
Att ljuga för FBl,
för börskommissionen,
och för investerarna.
Folk sa:
"Hur kan man åtalas för lögner om ett brott man inte begått?"
Och det var en bra fråga.
Hon var inte åtalad för insiderhandel,
men under intervjun
fick vi känslan att hon inte var ärlig om varför hon sålde.
Hon sa sig inte minnas att hon hört att familjen Waksal sålde.
Det var inte därför hon sålde.
Men vi trodde att hon visste varför Sam Waksal sålde aktierna.
Att ljuga för FBI är ett brott med allvarliga konsekvenser.
Comey älskade det teatraliska och var mycket ambitiös.
Han blev biträdande chef för justitiedepartementet, chef för FBl.
Om dessa två bara hade gjort vad föräldrar har lärt sina barn i evigheter...
Även om du är i en svår situation, så är lögner ingen utväg.
"Det handlar om lögner." Men snälla.
95 av 100 åklagare hade inte väckt åtal här.
Comey var egenrättfärdig.
Han gjorde sånt som andra inte förmådde.
Martha var ett smidigt sätt
att signalera att de bekämpade företagsbrottslighet,
trots att fallet var orelaterat till hennes bolag.
Det finns många som tror att Martha Stewart pekas ut
för att hon är framgångsrik, och kvinna.
Varför Martha Stewart?
Martha Stewart åtalas inte för den hon är,
utan för det hon gjorde.
Jag vet inte vad de tänkte.
Det kan ha varit att de var ett gäng stolta män som inte
klarade förödmjukelsen av att inte kunna sätta dit henne för insiderhandel,
och att de ville hämnas.
Eller om de bara var en skara skenheliga jävla klåpare.
Hon åtalas nu i ett mycket högprofilerat fall
gällande nåt som inte var ett brott.
- Det bekymrar många. - Det är bekymrande.
- Varför går de efter henne? - Bakom barriären!
Kommentatorer sa då att hon användes som avskräckande exempel.
Marthas försäljning
som hon hamnade i trubbel för var värd runt 45 000 dollar.
En mycket liten summa i det stora hela.
Alla frågade: "Tänk om en buss kör på henne?"
Ingen sa: "Tänk om hon blir åtalad för att ha ljugit för polisen?"
Ingen sa det.
CBS Market Watch.
Martha Stewart-skandalen slår hårt mot hennes medieföretag.
Vinsten är 86% lägre än förra året.
Varje ny detalj som verkar gå emot henne
möts av ett stort jubel från många håll.
Pressen var ute efter Martha.
Martha som person, inte företaget.
Den bästa skadeglädjen av alla:
Att se Martha Stewart rusa in i rådhuset med ett paraply.
Det var något ondsint med folkets inställning gentemot Martha.
- Varför älskar folk att hata henne? - Man vill se fröken Perfekt misslyckas.
Du väcker djupa känslor hos människor.
Varför är det så många som hatar dig?
Dag 1 av Martha Stewarts rättegång för hindrande av rättvisa
och hela världen ser på.
Rättegångar handlar om motstridande berättelser.
Och deras berättelse var ganska lätt att framföra.
Högfärdiga Martha fick ett tips och ljög sen om det.
I vår berättelse,
där en kvinna, som var känd för att ha koll på allt
och att vara perfektionist,
inte mindes vad som hände...
Det är tufft.
- God morgon. - Hur mår du idag?
Bara bra.
Hon kunde ha erkänt sig skyldig, och man förde diskussioner om lösningar.
Men hon ville inte erkänna att hon hade ljugit.
Man måste säga i rätten:
"Jag ljög medvetet för myndigheterna."
Jag frågade aldrig, men hon trodde nog att hon var oskyldig.
Hon hade haft svårt för att erkänna sig skyldig.
Genom sitt uppförande
vidhöll hon sin oskuld hela tiden.
Men med tiden
blev det mer och mer uppenbart att det inte gick bra för henne.
Rättegången blev snabbt en fråga om:
"Ljög hon när hon sa att försäljningen inte hade något med Sam Waksal att göra?"
Så hela frågan var:
"Hur ska vi veta om hon sa sanningen?"
Det visade sig
att personen som visste
var Peter Bacanovics sekreterare,
Douglas Faneuil.
Stjärnvittnet är en 28-åring med barnsligt ansikte
som regeringen hoppas ska bevisa att Martha Stewart ljög
om varför hon dumpade sina ImClone-aktier för två år sen.
Doug Faneuil var det viktigaste beviset.
Bacanovic hade bett honom
berätta för Martha Stewart att Waksal sålde sina aktier
så hon kunde agera på det.
Faneuil vittnade om att han beordrades att berätta för Stewart om försäljningen.
Hans vittnesmål framstod som väldigt trovärdigt,
inklusive det att Martha behandlade honom illa,
för folk visste att Martha behandlade underordnade illa.
"Jag har aldrig fått ett sämre bemötande av en främling på telefon.
Hon lade på i örat på mig."
Han beskrev inte bara händelser som var komprometterande för Martha,
han beskrev Martha.
Han beskrev hur hon var.
"Hon gjorde det löjligaste ljudet jag har hört från en vuxen,
som ett rytande lejon under vatten."
SVOR MARTHA KALLADE MIG EN !@#$%
Vi fick en glimt av riktiga Martha,
en grym översittare,
som många i New York kände till,
men inte allmänheten.
Enligt Faneuil var Stewart otrevlig på telefon
och hotade att flytta sitt konto någon annanstans
om deras väntemusik inte ändrades.
Åklagaren
ville få Martha Stewart att framstå som en svår, otrevlig person.
Man ville måla ut henne som en skurk, och det lyckades man med.
Martha Stewart har framstått som småaktig, nedlåtande,
som en dålig människa.
Det kanske inte borde spela nån roll här,
men det gör det.
Det får mäns uppmärksamhet,
att en kvinna är oförskämd och avvisande mot en man.
Är det för att hon är kvinna nu, miss Lafferty?
Ska du försöka övertyga mig om det?
Detta är i själva verket ett riktat åtal
av en person som är kvinna, men råkar vara en viss sorts kvinna,
en väldigt framgångsrik kvinna, en arrogant kvinna.
Vår oro är att budskapet är att du inte kan vara en bitch.
Vi kallar det en bitchjakt.
Vi var bara där för att hon var känd och låg illa till.
De faktorerna gör att tidningar säljs.
Vi ville alla få det vi kunde.
Martha tänker mycket på hur hon uppfattas.
Det här fick otroligt mycket press, och nästan allt var negativt.
Det var obscent.
Jag var tvungen att hålla mig lugn, hålla huvudet högt och inte gråta.
Minns ni? Affärskvinnor gråter inte?
Man gråter inte.
Rättegången fortsatte och bevisens trumslag blev högre och högre,
och det nådde en höjdpunkt med Mariana Pasternak...
...som var sista spiken i kistan.
Hon var min bästa vän.
Jag var hederstärna på hennes bröllop.
Jag var gudmor till hennes barn.
Mariana Pasternak stod Martha Stewart nära,
och hon var där på semester med Martha
medan det här pågick.
Martha sa i förbifarten att hon sålde sina ImClone-aktier.
Hon visste att hon inte borde ha sagt det.
Hon gjorde mig till ett vittne.
God dag, miss Pasternak.
Har du nåt minne av att ha talat med ms Stewart
om börsmäklare när ni var i Mexiko?
Jag minns ett kort yttrande, som löd:
"Visst är det bra med börsmäklare som berättar sånt?"
Det var som ett åskslag i rätten just då.
Det var en förödande replik.
Det styrkte regeringens tes att Martha hade fått ett tips
av sin börsmäklare, Peter Bacanovic,
att familjen Waksal sålde sina aktier i ImClone Systems.
Hon blev i stort sett avslöjad som lögnare.
Enligt henne visste Martha Stewart
att Sam Waksal sålde sina ImClone-aktier.
Det är en mycket viktig fråga här.
Jag vittnade sanningsenligt, som jag var skyldig att göra.
Det var därför jag sa så.
Jag tittade runt i rättssalen, och såg Marthas ögon.
Den där iskalla blicken i hennes ögon.
Jag visste att vår vänskap var över.
När Mariana till slut vittnade, så var hon en skärrad person.
Hon var rädd. Hon blev tillsagd vad hon skulle säga.
Det gjorde mig ledsen.
Hon var en människa, uppenbarligen under otroligt mycket press.
Man kunde inte undgå att märka att hon såg skärrad ut.
Låt Martha vara! Låt henne vara!
Vi var förfärade.
Att se vad som hände henne var väldigt upprörande.
Hon är jättefin. Låt henne vara. Låt Martha vara.
Medan Stewarts supportrar samlas utanför rådhuset och inväntar hennes öde,
är juryn där inne och överlägger.
Enligt analytiker är regeringens problem
att hur övertygande vittnena än har varit
så hade man inga avgörande bevis.
Det bästa försvaret är att fallet aldrig borde ha prövats.
Jurymedlemmar tänker nog:
"Ganska selektivt åtal, det här."
Å andra sidan, om de endast fokuserar på frågan om,
"Tror vi att hon fick nåt slags tips?"
så ligger hon nog illa till.
Man ställer sig upp när de kommer in.
Ögonblicket är så spänt som det kan bli.
Juryns medlemmar,
jag har fått ert beslut, och nu ska jag läsa det.
Svarande Martha Stewart...
Skyldig, skyldig, skyldig på alla punkter.
SKYLDIG!
New York Post-damen var där
och såg väldigt självbelåten ut.
Hon hade skrivit hemska saker under hela rättegången.
Hon är död nu, tack och lov. Hon slipper...
Ingen måste stå ut med skiten hon alltid skrev.
Min dotter svimmade när de läste upp domen.
Stackars liten.
Det var fruktansvärt och obegripligt.
Sen vaknade jag och var tråkigt nog fortfarande där.
Martha Stewart, nu en dömd brottsling, mötte jubel när hon lämnade rådhuset.
Vi älskar Martha!
Det var så förfärligt att behöva vara med om det
och bli en trofé för idioterna på åklagarmyndigheten.
Åklagarna skulle ha satts i en matberedare på högsta inställningen.
Jag var en trofé.
En framstående kvinna, USA:s första kvinnliga miljardär.
"Vi fick henne."
Nu får jag höra att handeln har upphört
för Marthas aktier.
Efter juryn talade så störtdök kursen ner till strax över 10 dollar.
Analytiker tror att den kan fortsätta ner till fem dollar.
Stewarts tv-program ställdes in idag
av 18 CBS- och UPN-stationer.
Annonsörer har övergett hennes största tidning.
Hon var ett av de starkaste varumärkena nånsin.
Starkare än Coca-Cola, starkare än McDonald's.
Inför sin dom
distanserade sig Martha Stewart från sitt mediebolag.
Hon lämnade Martha Stewart Living Omnimedias styrelse
och avgick som exekutiv kreativ direktör.
Jag var på topp.
Jag satt i styrelsen för New York-börsen.
Jag satt i styrelsen för Revlon Corporation.
Jag tappade kontrollen över mitt bolag och mina styrelseplatser. Det var förfärligt.
DET ÄR EN DÅLIG SAK
Det råder total panik på Martha Stewart Living.
Det är över för Martha Stewart Omnimedia.
Hon är besviken över känslan av att hennes liv är bortkastat.
Allt hon gjorde ignoreras över något trivialt
som kanske inte hände.
NÅGRA VECKOR FÖRE DOMEN BJÖD
MARTHA STEWART IN ETT FILMTEAM FÖR ATT FILMA EN PÅSKBRUNCH MED HENNE
Först och främst vill folk veta, hur mår du?
Jag vill inte har en intervjuares röst.
Nej, vi ska...
Vi ska försöka göra allt med din röst.
Då borde det kanske inte vara en fråga, snarare: "Prata om..."
Säg bara "Prata om det här." Ställ ingen fråga.
- Ha lite is i magen då. - Kom igen.
Är du redo?
Trevlig och fin.
Det här är påskdagen 2004.
Och jag har bjudit in
mellan 16 och 20 personer
på brunch.
Menyn består av hårdkokta ägg, som jag redan har gjort,
blodapelsincurd-kaka som Alexis bakar.
Laxen...
Det är en månad till domen. Jag vet inte vad som väntar.
Hur förbereder man sig för vad som kan hända?
Man går till tandläkaren, man går till gynekologen,
och ser till att man är i så bra form man kan vara
för att låta ens kropp och sinne ta det som kommer.
- Ska benen tas ut? - Ja, det är hela poängen.
Här, jag... Ska jag visa dig?
Pressen målade ut mig som en helt annan person.
Jag känner inte igen den elaka, otäcka och hemska personen
som skildrats i vissa publikationer.
Jag är sträng och krävande
och alla de bra sakerna som gör en person framgångsrik.
Nyligen kritiserade jag en tekopp.
Jag sa: "Säljer den bra?"
Den unge mannen sa nej. Jag sa: "Vet du varför?"
"Lyft tekoppen."
"Kan du få ditt finger igenom tekoppens handtag?"
Han tog det som grov kritik.
Men att jag sa det användes emot mig.
Att kritisera ett tekoppshandtag för mitt eget företag
ansågs vara en dålig sak.
Jag ser det som en bra sak.
Använd aldrig tvål på den.
Aldrig.
Den skulle aldrig komma med i vår katalog.
Och jag ska behöva hålla tillbaka med den idi... stollen?
Vilken kniv använder du?
- Den här. - Det var väl en dum kniv?
- Jag vet inte. - Varför?
Varför använder du en liten kniv på en stor apelsin?
Vet du hur snabbt en stor kniv skär?
Det där filmar ni inte. Jag vet inte vad jag ska göra längre.
Okej?
Man skär apelsiner med en stor kniv, okej?
Men du måste faktiskt vara uppmärksam och effektiv.
Titta, så mycket lättare. Okej?
Har du besökt ett fängelse?
Nej, det har jag inte.
Har du nån aning om hur det är?
Nej, inte direkt.
Kroppsvisiteringar...
Jag tror inte de kroppsvisiterar på ett lågsäkerhetsfängelse.
- Jo. - Jag kanske inte har koll.
Du borde nog kolla upp hur det är där.
Jag vill inte låta dum. Jag vill knappt tala om det.
Klarar du det? Oavsett vad?
God morgon. Du ser bilder från utanför rådhuset
i Lower Manhattan.
Martha Stewart är på väg ut från rådhuset
efter att ha fått sin dom från domare Miriam Cedarbaum.
Fem månader i fängelse,
fem månaders husarrest,
två års skyddstillsyn,
och böter på 30 000 dollar.
När hon dömdes så var det väldigt känslofyllt.
Rädda Martha!
Så chockerande.
Orättvisa!
VI ÄLSKAR DIG MARTHA
Välkommen till Alderson,
fängelsestaden
som blir Martha Stewarts hem i fem månader.
Dess smeknamn må vara Camp Cupcake,
men det blir andra bullar på anstalten i Alderson, West Virginia.
Fängelsevakterna kan inte garantera att den berömda fången inte trakasseras.
Kommer vi kunna följa henne omkring och se till att ingen besvärar henne?
Nej.
Stewart har haft så mycket kontroll.
Hur tufft blir det för Martha Stewart att ge upp kontrollen?
Det blir förfärligt jobbigt.
Det blir förfärligt för Martha Stewart.
Dag 1 av 150
"Fredag, 8 oktober.
Inlägg, 05:55.
Pärlörhängen var okej, men ifrågasattes.
Inga linser tillåtna. Slängde alla i en låda.
Medicinsk undersökning, utan kläder.
Sitta på huk, armarna ut,
hosta.
Förnedrande."
Jag fick göra allt det som man ser på film.
Man förstår knappt att det händer.
"Togs till rum J11, andra våningen.
Mitt rum innehåller en gammal våningssängstomme,
metallfjädrar och metallram.
Fjädrarna är väldigt slappa, så det är ett ohälsosamt bäddset.
Jag skulle föredra den övre sängen men är man över 62
så får man automatiskt den lägre sängen."
DAG 2 AV 150
"04:00, vaknar.
05:00, dusch, schampo.
07:00, kaffe.
Det som bekymrar mig är den låga standarden på maten
och den totala bristen på något färskt.
Det finns mycket stärkelse, och mycket kolhydrater. Mycket fet mat.
Inget utan tillsatser."
Kaffet var ofattbart dåligt.
Jag drack inte mycket kaffe ändå, men det kaffet var förfärligt.
Och mjölken... Allt var dåligt.
"Biblioteksbesök.
Såg Grand Canyon, från Reader's Digest-serien.
Man måste ta vara på tiden och lära sig nåt nytt varje dag.
Att jag är här är ett skämt.
Alla verkar veta om det."
DAG 6 AV 150
"Idag såg jag två mycket välklädda damer som gick.
Jag strosade förbi
och anmärkte på den varma morgonen och hur fina de var.
När jag såg den stora nyckelringen och insåg
att de var vakter,
så rörde jag vid ringen lätt.
Senare kallades jag in och blev tillsagd att aldrig röra en vakt
utan att förvänta mig en reprimand.
Jag bad om ursäkt
men incidenten var så obetydlig
att jag inte tänkte på den resten av dagen."
Jag sattes i isoleringscell för att ha rört en vakt.
Ingen mat eller vatten på en dag.
Det här var Camp Cupcake. Det var smeknamnet. Camp Cupcake.
Det var ingen cupcake.
Jag åkte dit nästan varje helg.
Jag kom fram kvällen innan och gick upp fyra på morgonen,
och tog med stora filtar,
för man var tvungen att gå ut ur bilen och köa för att få ett bord.
Jag såg henne gå in
iklädd fängelsets mjukiskläder och glasögon.
Och jag hade aldrig sett Martha med glasögon på förut.
Hon skämdes lite grann,
speciellt inför nån som jag, som hon känt så länge.
Det fanns folk där som ville göra nåt mot henne.
De ville göra henne illa.
Sent på kvällen när man gick hem, så kunde man bli påhoppad.
Folk blev... påhoppade, slagna, misshandlade.
Såna saker hände.
Jag varnades.
Men jag skyddades inte.
DAG 17 AV 150
"En till dag.
Jag besökte växthusen.
Det finns inga gödningsmedel, krukor, frön, eller nåt.
Det finns en liten trädgård som gjorts av en fånge som ska sitta här länge.
Hon har också inga resurser.
Hon fick några av mina trädgårdsböcker, och hon var tacksam.
Fängelset gör inget för att reformera, rehabilitera, utbilda,
få folk att må bättre eller få dem att göra bättre ifrån sig."
DAG 19 AV 150
"Charles Simonyi. Först och främst, hur mår du?
Jag har inte fått nån epost eller ens ett brev från dig på länge.
Du får gärna höra av dig."
Varför besökte din pojkvän dig bara en gång?
Han gillade nog inte att umgås i ett fängelse.
Han var ute på sin båt, och reste runt i världen.
VI SES SNART.
TILLS DESS, KRAM.
Det var jobbigt för mig.
DAG 22 AV 150
"Dagarna går knappt att skilja från varandra.
Jag känner mig lite isolerad.
Lite ensam.
Lite enslig.
Jag känner mig obetydlig idag,
som om ingen skulle sakna mig om jag aldrig kom tillbaka."
Du skrev om att du undrade ifall...
om du inte återvände, skulle nån sakna dig?
Jag var tvungen att behålla min självkänsla
och min övertygelse att jag var en bra person.
Det var en hemsk tid.
Här är en tjej från en blygsam familj
med åtta barn i Nutley, New Jersey, som får en bra idé,
gör det till något riktigt bra, och tjänar pengar på det.
Det är min historia.
Sen faller hon i ett hål.
Och det hålet... Jag fick klättra upp ur ett jävla hål.
"Steg upp 06:00, duschade, klädde på mig,
fixade till badrummet, mitt jobb den här veckan.
Jag rusade till kapellet. Muslimerna
hade bett mig vara en av fem talare inför en grupp intressanta själar
som gärna vill förbättra sig själva och sin situation.
Jag rekommenderade entreprenörskap om de hade en bra, unik och tydlig idé.
En som skulle hjälpa andra. En idé som många behövde eller ville ha.
Det som jag har sagt i många år,
som fortfarande resonerar med folk.
Jag vet att tjejerna alla tog med sig nåt
av det jag sa."
Folk bad mig om hjälp med affärsplaner.
Det var intressant att höra kvinnornas förhoppningar och drömmar.
Först var hon lite bossig. Hon var van vid att vara chef.
Men ganska snart insåg hon att vi alla satt i samma båt.
"Susan Spry plockade maskrosor, ängssyra, vild lök och vitlök,
och gav mig halva skörden.
Hon har varit här i 12 år. Smart. En blivande trädgårdsmästare.
Hon är lycklig över att ha nån att prata trädgårdsarbete,
plockning och hälsa och grönsaker med.
Jag ser fram emot en festmåltid."
Martha försökte göra livet behagligt.
Hon sa till mig: "Jag vill ha middag. Vi ska äta gurkmackor."
Jag tänkte: "Gurkmacka, vad är det?
Jag vet inte vad det är."
Hon var trevlig mot alla.
Hon ville definitivt vara en del av allas liv där.
"Tiden går fort,
och snart återvänder jag till min värld.
Det finns mycket att diskutera, tänka på, planera.
När jag släpps i mars vill jag kunna sätta igång direkt."
DAG 149 AV 150
God kväll.
Trots att Martha Stewarts straff inte slutar förrän på söndag,
så tror man att hon kan släppas
så tidigt som i morgon bitti,
lagom till våren och nästa kapitel av Martha Inc.
"Fängelset.
Hur var det egentligen?
Var jag rädd?
Var jag orolig? Var jag uttråkad?
För första gången på många år så fick jag tid att tänka,
inte oroa mig,
och att göra mig av med tre års stress."
ALDERSON-ANSTALTEN
"Nya vänner.
Nya idéer som växer.
Förmågan att vara produktiv trots allt.
Min återkomst till mitt liv sammanfaller med vårens ankomst,
och allt som är färskt och nytt."
Vi blev goda vänner.
Vi hjälpte varandra genom en mycket svår tid.
Jag tror att Martha hade en djup inverkan på mig.
"Och jag önskar med hela mitt hjärta
att jag kunde hjälpa alla dessa kvinnor få ett bättre liv
för sig själva, sina barn,
och sina familjer."
DAG 150 AV 150
Martha Stewarts fem månader i ett federalt fängelse är över.
Där är hon, Martha Stewart.
Hur mår du?
Vi hämtade henne,
och mina första ord till henne var: "Vad fan har du på dig?"
I fängelset hittade jag riktigt bra hantverkare.
Den här vackra ponchon fick jag av en av fångarna.
Den var snygg att ha på när jag åkte iväg.
Jag blev hämtad med min pojkvän Charles flygplan.
Jag var glad över att få komma därifrån.
Till rungande applåder på Manhattan idag
återvände Martha Stewart till jobbet efter en långvarig frånvaro.
Hon samlade och tackade trupperna på Martha Stewart Omnimedia.
Jag älskar er alla med hela mitt hjärta.
Det känns skönt att vara hemma.
Tidigare hade hon ständigt oroat sig över vad folk tyckte om henne.
Och sen hände det värsta som nånsin kunde hända.
AFFÄRSVÄRLDENS 50 MÄKTIGASTE KVINNOR
Och hon överlevde.
Hon blev fri genom att hamna i fängelse.
JAG ÄR OÖVERVINNERLIG
Jag är fri.
Ingen fotboja.
Mark Burnett, skaparen av The Apprentice,
föreslog en daglig show, The Martha Show.
Det lät spännande, för det är klart att jag vill göra det.
Är du tillbaka?
Jag hoppas att jag har återuppstått som lärare,
som någon som levererar bra information.
Vi ska blanda kryddorna och gnida in dem i köttet.
Wow!
Okej.
Mark Burnett ville ha en pratshow med olika gäster,
och jag ville ha mitt gamla format där jag lär ut saker.
Hon var sårbar just då.
Hade Martha inte hamnat i fängelse
så hade hon inte jobbat med Mark Burnett.
Hon hade inte kontroll.
Och resultatet var inte det som hon eller publiken hade förväntat sig.
Det kändes bara krystat.
Jag tänkte lära dig något idag.
Får du laga mycket mat hemma?
Jag kan inte tänka mig att Martha ville lägga sin tid
på kändisar som inte var experter på det de gjorde.
De jäkla tv-programmen var kreativ ondska.
Folk drogs till Martha Stewart, inte för att hon stod nära kändisar
eller för att hon var en kändis.
Det var för vad hon stod för.
Och dagtidsprogrammet, det kändes inte äkta för Martha.
Mark Burnett missade poängen med Martha Stewart.
Livepublik och dålig musik och...
Det kändes mer som ett fängelse än Alderson.
Det tyder på att när hon styr
så går det bättre än om hon låter nån annan ta över.
Martha ville göra så mycket.
Men hon fick inte lov att vara vd på grund av domen.
Stewart jobbar för fullt med att försöka rädda sitt företag.
I år gjorde de en förlust på 35 miljoner dollar.
HETSIGT I HEMMET
Omförhandlingen av Kmart-kontraktet var beklagansvärd.
Och erbjudandena vi fick var inte lika fördelaktiga.
När man inte tjänar pengarna som man måste tjäna,
så uppstår mycket förvirring.
Och förhållandet till äktheten blev allt svårare att hålla fast vid.
Man kan inte göra allt perfekt.
Under 2000-talet
så blev Martha Stewart Living Omnimedia
ett allt mindre företag som hade det allt kämpigare.
Hennes sociala och kulturella relevans minskade.
När Martha inte längre satt i vd-stolen
så gick inte saker lika bra.
Martha hade för lite kontroll för att rädda företaget.
Företaget var börsnoterat.
Det fanns saker som Martha helt enkelt inte hade något att säga till om.
Det var tufft för Martha att acceptera.
Jag hade mycket mer spelrum innan fängelset.
Och mitt liv blev lite mindre spännande.
Och det påverkade nog också min relation med Charles.
Vi hade en stor resa planerad.
Vi besökte Islands president och vi låg i sängen,
och han sa: "Du, Martha, jag ska gifta mig."
Han sa: "Jag ska gifta mig med Lisa."
Jag sa: "Lisa vem?"
Han hade inte berättat nåt.
"Förresten, hennes föräldrar vill inte att jag pratar med dig mer."
Jag tyckte att det var det värsta man kunde göra mot någon.
Hur kan en man som har tillbringat 15 år med mig
bara göra så?
Vilken dum sak att göra mot någon som du faktiskt brydde dig om.
Så, andra "skilsmässan".
Enligt Wall Street Journal
är Martha Stewart nära att sälja sitt imperium,
Martha Stewart Living Omnimedia, till ett licensieringsbolag...
...Sequential licensierar ut ett antal varumärken,
inklusive föremål i Jessica Simpsons samling
och Linens 'n Things.
Det var ett förödande ögonblick, för det var slutet på en era.
Det finns tillfällen som är brytpunkter.
När jag ser tillbaka på det tänker jag: "Fan, vad det ställde till det."
Idag hade hon haft ett företag värt tiotals miljarder dollar.
Det hade varit enormt. Hela världen hade varit annorlunda.
Tänk dig.
Mitt företag grundades av mig,
baserat på mina idéer och min kreativitet
och mina inre tankar, så att säga.
Inte längre.
Att ägas av nån annan
är inte samma sak som att ha sitt eget företag.
- Hur mycket pengar? - Som jag förlorade?
Personligen, säkert...
Femhundra miljoner?
Nej, säkert över en miljard dollar.
- Så... - Över en miljard?
Ja, och...
Det räcker. Nu fokuserar vi på framtiden.
Vid det laget,
om man tror på mojo,
så tror jag att min mojo var skadad.
Jag var inte lika skicklig som förut.
Något stod i vägen.
Men jag har två motton.
Ett är: "Lär dig nåt nytt varje dag."
Och det andra är: "Slutar du utvecklas så slutar du leva."
Ändra på trädgården om du inte gillar den.
Riv ut allt och börja om.
Justin!
Justin Bieber, han var verkligen på den värsta punkten i sitt liv.
Vad sa du?
- Du hörde mig! - Jag ska spöa dig!
Så hans manager och Justin
tyckte båda att Comedy Central Roast skulle vara en chans
för Justin att ta sig ur den här katastrofen
han hade omkring sig.
Mycket stod på spel.
Det finns inga gränser. Det är en roast.
Justins manager ringde mig en dag och sa:
"Jag fick det bästa nånsin.
Martha Stewart."
Martha, här borta!
Martha är en legend, med sin egen erfarenhet av att ha suttit i fängelse.
Och det var också banan som Justin var på.
Det var som en intervention.
Vid det laget hade Martha inte varit på tv på några år.
Och kulturellt hade hon blivit ganska oviktig.
Hur reagerade du när de bad dig komma till Biebers roast?
"Kul!"
Det kändes väldigt oväntat.
Det var liksom, "va?"
Min pr-agent sa:
"Det här är lite ovant för dig, Martha."
Min dotter sa: "Visst mamma, var med på Comedy Central.
Har du nånsin sett på Comedy Central Roast?"
Jag sa: "Jag tror det."
Jag hade inte sett nåt.
Hej, Martha!
God kväll. Jag heter Kevin Hart.
Välkomna till Comedy Centrals roast av Justin Bieber.
Ja!
Vi ska ge den här pojken ett kok stryk som han förtjänar.
Det ska vi!
För alla svarta som inte känner igen den vita damen på soffan,
det är Martha Stewart.
Ja, där är hon.
Det där är Martha Stewart.
Martha Stewart tog av sig tröjan i min loge.
Sluta.
Missförstå mig inte.
Hon ville bara bli tuttknullad! Ja!
Jag försöker bara lätta upp er. Förlåt.
Alexis sa: "Du vet väl att de roastar dig med?"
Det tänkte jag inte alls på.
Martha, kul att se dig umgås med svarta
för första gången sen fängelset.
Jättefint.
Martha är så gammal att hennes första rörelse var renässansen.
Den riktiga överraskningen för oss
var vad alla andra sa om henne.
Det var inget de hade varnat oss för.
Alla dessa rappare här,
och Martha Stewart har suttit i fängelse längst.
Allt som sägs på en roast är för att få skratt,
men också för att beröra nån sorts sanning.
Martha Stewart, hörni.
Först och främst, tack, Kevin Hart.
Det är jättekul att vara här... Där var du.
Att sitta och lyssna på dig skrika dina skämt i en timme
är det värsta straffet jag nånsin fått.
Som vi alla vet
så är Kevin en av de största filmstjärnorna just nu,
och det är välförtjänt.
Han har kämpat i åratal.
När han äntligen fick sin första stora lön,
spenderade han 150 000 dollar på en klocka.
Jag har glömt vad det kallas.
Det är inte "rik som en afroamerikan".
Jag kommer nog på det.
Det är svårt att tro att Snoop Dogg är 43 nu,
vilket är tre gånger så länge som riktiga hundar lever
och dubbelt så länge som de flesta av hans vänner.
Man förväntade sig att hon skulle göra nåt mjukt.
Men hon gick åt andra hållet.
Jag är ofta i trädgården
men jag har verkligen aldrig
sett nåt smutsigare än dig, din slampa.
Det var chockerande. Var Martha Stewart så rolig?
Nu till anledningen att jag är här ikväll, för att ge Justin Bieber lite tips
till när han oundvikligen hamnar i fängelse.
Jag har suttit inne, och du skulle inte klara dig en vecka, så lyssna noga.
Först behöver du ett stickvapen.
Jag gjorde mitt av en kam och ett paket tuggummi.
Jag ska visa dig sen.
Det är jättelätt.
Bubblicious funkar bäst, och det är så roligt att säga.
När jag var på kåken,
så ville alla gussarna i min avdelning jiddra med Martha Stewart,
så jag bestämde att nån bitch behövde lära sig en läxa.
Jag gick in i matsalen,
valde ut den största flatan
och jag högg henne.
Efter det var fängelset lättare än att göra blåbärsscones.
Hon var den roastens stjärna.
Det var ett mästerdrag.
Det var briljant på så många sätt,
för Martha kunde återta sin identitet.
Det uppmärksammades verkligen.
Helt plötsligt fanns det en yngre publik
som sa: "Hon är en av oss."
Jag satt bredvid Snoop i sju timmar.
Och han rökte på för fullt. Joint på joint.
Och jag blev mer och mer påverkad av att sitta där.
Vi bara råkade sitta bredvid varandra,
och den passiva rökningen ledde till en idé
om att vi kanske borde umgås och prata om saker.
I början var det mest att jag sa att jag gillade det hon gjorde.
Det kändes som ett steg upp för mig att vara med henne.
Det gav upphov till ett äventyr.
Vi har satt ihop ett roligt, udda,
underhållande middagsbjudningsprogram där vi faktiskt lagar mat.
Att blanda kulturer är en bra sak.
Det är en så utmärkt kombination, med allt hon står för,
och att han framstår som raka motsatsen.
Det var en succé.
- Kör hårt, Martha. - Ja.
Jag gillar hur du snurrar sockret runt bollarna. Det är fint.
Att se dig med Martha Stewart var sjukt.
Jag har varit Snoop-fan länge.
När Martha och jag började umgås, upptäckte vi att vi
älskar och tror på samma saker. Vi älskar att älska och att lära ut.
Det jag ska säga tål att upprepas.
Följer man inte Martha Stewart på sociala medier,
så missar man verkligen nåt.
MIN VÄN JUSTIN B!
Hon anammade sociala medier
på ett sätt som de flesta över 70
inte visste hur man gjorde.
Jag skaffade det här tidigare idag.
Kulturen hittade henne igen.
Hon är samma Martha som vi kände för flera decennier sen.
Smid medan järnet är varmt.
Hennes varumärke bestod för att det fanns nåt där som var äkta.
Hon är ihärdig, och hon är jäkligt slug.
Och börja!
BIC EZ Reach, perfekt för att tända på...
...vid alla era firanden.
Det är riktigt svårt att upprätthålla kulturell relevans
som äldre kvinna, och hon har gjort det.
Nu har hon återuppfunnit sig själv som en sexig farmor.
- Det kallas en thirst trap. - Jag hörde det.
Låt oss presentera årets omslagsmodell:
Martha Stewart.
Sports Illustrateds äldsta baddräktsmodell.
Hundra miljarder reaktioner.
Försök inte placera Martha Stewart i ett fack.
Hon är återuppfinnandets moder.
Den främsta amerikanska kvinnan av vår tid.
Det är bara en liten grupp människor
som bokstavligen har förändrat våra liv i vår kultur.
Vad vi köper, vad vi tänker på.
Och hon är en av dem.
Martha skapade en värld,
en värld av grönska och skönhet.
Hennes specialitet var god smak och kreativitet.
Det saknas.
Det var en sorgligare värld.
Hon var absurt perfekt,
och med det kommer en del ensamhet,
särskilt om man är kvinna.
Det är automatiskt.
Det fanns ständigt de som tvivlade,
de som hatade och de som ville få henne på fall.
En sak som är anmärkningsvärd är att hon har lyckats övervinna
så mycket av det.
Genom att acceptera saker som hon inte hade kontroll över,
blev hon mer relevant för världen.
Hon slutade vara gudinnan, och blev en av oss.
En av kvinnorna som hade det tufft
och kom ut och sa: "Jag går vidare."
Jag kollar bara att allt har vatten och växer bra.
Jag oroar mig för alla mina plantor.
"Den kulturella betydelsen av Martha Stewarts framgång
ligger djupt inom framgången i sig...
Det är därför även hennes problem och strävanden ingår i budskapet.
De är inte skadliga, utan centrala för varumärket.
Hon framställer sig inte som en superkvinna,
utan som gemene kvinna."
Jag har alltid letat efter tomrum.
Vad finns inte? Vad måste finnas?
Hur kan jag fylla det tomrummet?
Man ser ett fält,
och förvandlar fältet till en fantastisk trädgård.
Man ser en blomma som inte passar in,
och ersätter den med nåt som hör hemma.
Jag vill inte behöva stå ut med ofullkomlighet.
Men jag har lärt mig att när man blir äldre,
så är brister och fel lite mer okej
än de var när jag var lite yngre.
Ofullkomlighet är något man kan klara av.
Undertexter: Gabriel Geraghty