Se vorbește mereu despre persoanele importante
care schimbă lucrurile din punct de vedere cultural.
Ele au creat acest moment sau momentul a creat acele persoane?
Martha e așa.
Și-a lăsat o amprentă imensă asupra culturii.
E una dintre cele mai influente femei. Martha Stewart!
- Martha Stewart! - Martha Stewart!
A rămas relevantă mai bine de 50 de ani.
Eu sunt Martha Stewart, ce naiba! Pot să fac orice vreau!
- Martha Stewart! - Hai să facem patul.
Fumez canabis și nu doar atât.
E cea mai tare învățătoare. E regina!
Nici acum nu-ți poți dezlipi ochii de la Martha Stewart.
Martha e primul influencer.
A creat lumea în care trăim acum.
Femeile americane trebuiau învățate să facă altceva.
Să nu mai deschidă conserve cu supă cremă și să le pună peste broccoli și pui fiert.
Înaintea ei, multe femei au dat sfaturi despre treburi gospodărești.
Iar cel mai important lucru la ele era că trebuia să fie foarte amabile.
Sunt Betty Crocker și vă promit că prăjitura o să fie mereu perfectă.
Și vă prezentau lucruri ușor de făcut.
Un cilindru solid de bunătăți!
Când Martha a apărut, a spus lucruri complet diferite.
Dacă aveți mulți invitați de Ziua Recunoștinței, ca noi,
e bine să gătiți curcanul în mai multe feluri.
Priviți ce curcan minunat! E învelit în foitaj.
Milioane de oameni și-au dorit să fie ca ea.
Și-au dorit să aibă totul.
Martha Stewart a devenit miliardară prin propriile forțe.
Le spunea femeilor că treburile gospodărești îți dau putere.
Încerc mereu să umplu un gol. Ceva ce nu există.
Ceva ce oamenii au nevoie și-și doresc, dar nu au.
A vrut să facă posibil
ca oamenii să aibă casele și mediul înconjurător dorit,
indiferent dacă au bani sau nu.
Standardele ridicate ale Marthei au devenit și standardele altora.
Iar asta e problema multor femei.
E de domeniul fantasticului să aspiri la o viață pe care nu o poți avea.
Totul e o exagerare.
Oamenii erau amenințați.
Avem idei foarte puternice, dar contradictorii
despre îndatoririle unei femei.
„E o perfecționistă de nesuportat. E obsedată de control.” Așa e?
Da, așa e.
Sunt atacată fiindcă sunt gospodină, dar ce fac eu cu adevărat?
Sărbătoresc ceva ignorat de mult timp.
Cred că sunt o feministă modernă.
Toți credeau că e perfectă, dar ea încă tânjea să ajungă în acel punct
și nu s-a oprit până n-a ajuns acolo.
Propriile realizări i-au creat probleme.
Martha Stewart a fost pusă sub acuzare.
Imaginea ei e asociată perfecțiunii, iar asta e exact contrariul.
Riscă ani de închisoare.
ELIBERAȚI-O
Absolut perfect.
Perfectamente perfect!
E un tipar perfect.
Perfect!
Cât se poate de perfect!
Sfârșitul perfect al unei mese perfecte.
La un moment dat, Martha a început să creadă în perfecțiune.
Dar întrebarea nu e dacă perfecțiunea poate fi atinsă.
Întrebarea e: „Cu ce preț?”
MARTHA
Ce îți displace cel mai mult?
E greu de răspuns la întrebarea asta.
Nu-mi place risipa.
Nu-mi place ineficiența.
Eschivarea.
Nerăbdarea.
Nu-mi plac oamenii care-și supraestimează puterile.
Nu-mi place să nu fii atent la detalii și să fii rău doar ca să fii rău.
Nu-mi plac șorțurile și rochiile de casă.
Nu-mi plăcea culoarea mov.
Mult! Dar nu-mi mai displace așa mult. Nici roșul.
Nu plantez multe lucruri roșii, poate chiar deloc.
Dacă crește ceva roșu, de obicei, e cules.
Deci roșul e încă un lucru pe care nu-l apreciez.
Bun. Următoarea?
E 18 octombrie.
Avem multe de făcut în grădină.
Vreau să fac o alee spre grădina casei de vară, de la drumul principal.
Ar trebui să folosim piatră cubică, să semene cu gheața spartă.
Trimite!
E o zicală care îmi place mult.
„Dacă vrei să fii fericit un an, căsătorește-te.
Dacă vrei să fii fericit un deceniu, ia-ți un câine.
Dacă vrei să fii fericit toată viața, fă-ți o grădină.”
Grădina arată bine.
Cred că ar trebui să tăiem puțin arbuștii.
Paragraf nou.
Au râs de ideea mea de perfecțiune.
M-au criticat că am încercat să creez un stil de viață de neatins,
deși nu era deloc așa.
Ceea ce voiam cu adevărat să fac era să educ.
Se pare că sunt niște bujori morți, lucru care nu mă bucură deloc.
Trimite.
Sunt perfecționistă.
E o trăsătură de familie. Totul a început cu tatăl meu.
Tata ne-a pus pe fiecare să învățăm să grădinărim.
El cultiva orice.
Am fost fiica ideală.
Eu voiam să învăț, el să predea, așa c-am ascultat.
În mine avea încredere să-i calc cămășile.
Avea o jachetă Harris Tweed și o cravată care se potriveau cu ochii lui albaștri.
Tatăl meu era cel mai chipeș tată.
M-a iubit.
Era evident pentru ceilalți că eram preferata lui.
Credea că-i semăn mai mult decât ceilalți copii.
În ce fel?
Era un perfecționist. Făcea tot ce-și propunea să facă.
Nu și la serviciu. Acolo a dat-o în bară.
TERAMICINĂ
Ar fi putut face absolut orice, dar a rămas să fie comis-voiajor.
Uneori, își începea ziua cu un pahar mare de cafea și vin roșu.
Așa arată un alcoolic? Poate.
Dar nu arăta ca un bețiv.
Nu se împiedica, nu arunca cu lucruri și nu le spărgea.
Tatăl meu nu era așa. Dar era un om nefericit și nemulțumit.
Nu putea întreține șase copii, iar noi aveam nevoie de mâncare.
Așa că aveam grădini și făceam troc cu bunuri pe care nu le puteam crește.
Te supraveghea ca un sergent.
Era rău.
Rău.
„Nu e bine așa.”
Ne dădea un ordin. „Pliviți roșiile!” Iar dacă nu-l ascultam, eram pedepsiți.
Ne mai bătea cu o riglă.
Uram rigla! Uneori, folosea și catarama curelei.
Și acum disprețuiesc grădinăritul.
Și-a pierdut slujba și nu avea bani economisiți.
Eram șase copii.
Și aveam nevoie de bani.
Vizavi de noi locuia o fată care era fotomodel în timpul liber.
Ea și mama ei mi-au spus:
„Ești drăguță, poți deveni fotomodel. Vrei să vorbim?”
Am început cu 15 dolari pe oră,
mult mai bine decât cei 50 de cenți pe care-i primeam ca dădacă.
Oameni activi și ocupați, opriți-vă! Corpul vostru nu o să mai miroasă urât.
A fost un eveniment important în Nutley, New Jersey.
Toți s-au uitat la Martha.
N-am fost un fotomodel excepțional, n-am ajuns la acel nivel.
Dar am avut succes.
Îi dădeam mamei mai toți banii câștigați, fiindcă mai aveau copii mici.
Se asigura să avem mereu mâncare bună. Era o bucătăreasă excelentă.
Iar eu stăteam alături de ea în bucătărie și învățam tot ce se putea.
Era profesoară și gătea 16 mese pe zi.
Mi se părea incredibil că putea să facă așa ceva.
Dar eu nu voiam o casă și o viață lipsite de individualitate.
Martha a primit o bursă la prestigiosul Colegiu Barnard, din New York.
Mi-a plăcut la facultate.
Mi-au plăcut istoria, istoria artelor și economia.
În campus, eram o fată populară. Lumea știa cine sunt.
Blonda înaltă și frumoasă din New Jersey, care umbla în bermude și arăta șic.
Căutam aventuri,
căutam viitorul.
La Barnard era o femeia adusă la cursuri într-un Rolls-Royce mare și frumos.
Și toți ne întrebam cine era.
M-a abordat la cursul de arte.
M-a întrebat dacă vreau să ies cu fratele ei, care era student la Yale.
A venit după mine într-un mic Merdeces galben sedan.
Nu mai urcasem într-un Mercedes.
Am ieșit la cină. Era foarte politicos și chipeș.
Călătorise mult.
A fost palpitant să ies cu un tânăr sofisticat.
Avea un card American Express, care era foarte important pe atunci.
Era interesant, jucăuș și amabil.
La final, m-am îndrăgostit nebunește.
Andy Stewart... Doamne!
O rază de lumină.
Andy era foarte drăguț, nu seamănă deloc cu tatăl meu.
Îmi trimitea bani de tren,
iar eu îl vizitam la Yale, în fiecare weekend.
Până atunci, nu mă culcasem cu nimeni.
Era foarte agresiv.
Și mi-a plăcut.
Apoi m-a cerut.
A fost ceva cât se poate de normal.
Te îndrăgostești, te căsătorești.
Dar tatăl meu m-a pălmuit când i-am spus.
M-a lovit tare peste față și a spus: „Nu, nu te căsătorești cu el!
E evreu.”
Îmi amintesc palma aia.
Nu am fost deloc surprinsă fiindcă era un bigot.
Și era impulsiv.
Dar i-am spus că ne vom căsători, indiferent ce spune el.
Mama m-a ajutat să-mi croiesc rochia de mireasă.
La spate aveam mulți nasturi micuți, acoperiți cu organdi.
Era o rochie atât de frumoasă.
Ziua nunții a fost minunată.
Și frumoasă.
Era începutul vieții mele.
Am mers în Europa într-o lună de miere lungă.
O călătorie de cinci luni.
Am notat toate meniurile și tot ce am mâncat.
Mi-a deschis ochii.
Pregătirea mâncării...
Nu știam că măslinele au alt gust decât acele măsline verzi
cu ardei roșii în ele, la borcan.
Acasă, în anii '60, nimeni nu era sofisticat.
Arhitectura...
și mai ales grădinile vizitate...
m-au făcut să iubesc gătitul, călătoriile și aventurile.
Am simțit că ăsta e lucrul care mi-ar plăcea să mă preocupe.
Am traversat Italia și am ajuns la Florența înainte de Paște.
Trebuia să merg la biserică, așa că m-am dus la catedrală.
Andy a rămas la hotel.
N-a fost interesat să vină cu mine la Dom.
Am ascultat acea muzică minunată de la catedrală...
Era un loc foarte romantic,
înțesat de turiști,
unde am cunoscut un tip chipeș.
El nu știa că sunt măritată.
Eram o fată singură, care se plimba prin catedrală.
Amândoi am fost copleșiți de emoții.
Locul acela era încărcat de spiritualitate.
N-am mai simțit așa ceva înainte.
Era o cupolă întinsă și frumoasă, cu picturi peste tot.
N-am mai făcut așa ceva înainte.
Așa că de ce să nu sărut un străin?
Ai fost...
Care e cuvântul pe care-l caut?
Obraznică?
A fost obrăznicie sau infidelitate?
Niciuna. Nu a fost nici obrăznicie, nici infidelitate.
A fost ceva impulsiv. Așa am privit eu lucrurile.
A fost incitant. Eram într-un loc cu încărcătură emoțională.
Aș vrea ca toți să avem parte de o asemenea seară.
Aveam 19 ani.
Și nu voiam să merg acasă.
Ne-am întors la New York, iar realitatea m-a izbit în față.
S-a născut fiica mea Alexis.
Pe-atunci, toți aveau copii de tineri.
Așa era stilul și obiceiul.
Credeam că era ceva normal.
S-a dovedit că nu a fost deloc normal să fiu mamă.
I-a fost greu să se adapteze la statutul de mamă.
Se bucura când Lexi dormea, ca să poată rămâne singură.
Se ocupa de Lexi, dar nu o iubea nebunește.
Era mereu puțin distantă.
Nu se pricepe foarte bine să-și exprime sentimentele.
Martha nu e genul acela.
Martha cea mare, mama Marthei,
mi-a spus că nu crede că a îmbrățișat-o suficient pe Martha.
Noi nu vorbeam despre sentimente. Nu făceam așa ceva în copilărie.
Eram iubiți...
oarecum obtuz, deși ar fi trebuit să fim iubiți.
Nu exista multă afecțiune în casa noastră.
Contau treburile de zi cu zi, treburile practice.
Cum să fiu o mamă foarte bună dacă n-am fost educată să fiu mamă?
Martha era extrem de ambițioasă.
Ea voia să fie
altceva decât ce era în acel moment.
Nu știam ce o să devină, dar știam că o să aibă succes.
Era impregnat în fiecare bucățică din ființa ei.
Socrul meu era agent de bursă. Mi s-a părut a fi o profesie interesantă.
Așa că mi-am încercat norocul pe Wall Street.
Wall Street-ul nu era pentru femei.
Nu erau femei funcționare sau agente de bursă.
Nu existau femei!
Nu exista nici toaletă pentru femei.
Am avut un interviu lung cu ea
și mi-a spus că nu vrea să profite de pe urma aspectului ei.
Știa să vorbească, iar aspectul ei era absolut perfect.
Am angajat-o.
Eram singura femeie de la firmă.
Trebuia să țin oamenii la distanță.
Nu discut despre ce făceau pe bancheta din spate a taxiurilor.
Dar erau extrem de deștepți.
Și am învățat multe la firma aia.
Martha era mai bună la orice decât toți ceilalți.
Știa să se poarte cu clienții ei.
Au îndrăgit-o.
Dacă agentul de bursă cu care ieșeai la prânz era Martha Stewart,
înseamnă că aveai un prânz reușit.
Cunoșteam mulți oameni
și așa am învățat cum să mă comport în preajma miliardarilor.
Și nu uitați că pe atunci era extraordinar să fii miliardar.
Am început să fac o grămadă de bani.
Ea câștiga un sfert de milion pe an. Clienții ei câștigau bani mulți și repede.
LEVITZ ÎN SCĂDERE
Am recomandat o acțiune care a fluctuat de la 6 dolari la 90, apoi iar la 6.
Așa că pierdeau bani, iar asta a afectat-o mult pe Martha.
Acțiunile erau în scădere, iar oamenii pierdeau bani.
Orice Martha putea controla ieșea bine.
O enerva la culme ceea ce nu putea controla.
Eram epuizată fiindcă nu era un job ușor.
Așa că am renunțat.
Apoi, ne-am mutat în Westport, Connecticut,
de unde era greu să faci naveta la New York.
De ce ai ales Westport?
Am găsit casa visurilor, ruina de pe Turkey Hill Road.
Trebuia s-o cumpărăm și s-o aranjăm.
Fără casa de pe Turkey Hill, n-aș fi ajuns ce sunt.
Dar aș fi ajuns cineva... Cineva complet diferit.
Nu aș mai fi fost Martha Stewart, gospodina.
Era o fermă dărăpănată, care a trebuit renovată complet.
Ai mei s-au mutat din frumosul apartament de pe Riverside Drive,
tocmai în Connecticut.
Ne-am mutat la o fermă „încântătoare”, cu cadă și fără duș,
unde foloseam castroane ca să ne turnăm apă în cap.
Întrebările care au fost adresate...
Am zugrăvit toată casa în timpul Afacerii Watergate.
O zugrăveam singură, pe o scară, și ascultam discuțiile.
...apoi hoții au intrat în sediul Comitetului Național Democrat...
Am fost primii coloniști în Westport, Connecticut.
În 1976 avea găini în curtea din spate.
Vecinii au sunat la primărie
și au spus că o cucoană are găini în curtea din spate.
Era de neconceput.
Era ca pe platoul unui film country în care Martha juca.
Mi-a plăcut ideea de a renova o proprietate,
de a o extinde și de a cultiva acolo,
de a reveni la origini, ca în Nutley, New Jersey.
Grădinile erau foarte frumoase.
Ea a creat acele grădini, cu mâinile ei.
Păreau că se distrau construind ferma Turkey Hill.
La început, pe Turkey Hill Road,
mi-am dat seama că-mi plac treburile gospodărești
și să întrețin o casă.
Andy a devenit președintele celei mai bune edituri din SUA.
M-am bucurat enorm.
„Putem invita toți scriitorii la cină.” Voiam să găzduiesc petreceri.
Găzduia multe petreceri. Invita vecinii la Ziua Recunoștinței și Paște...
Iar mâncarea era delicioasă.
Mi-am dat seama că-mi place să creez
petreceri fanteziste, frumoase și de neuitat.
De ce să nu fac o firmă de catering?
Era genială!
A trecut de la jobul de fotomodel, la cel de agent de bursă,
iar apoi, dintr-o dată, făcea mâncare pentru petrecerile prietenilor.
Făceam chec de prune pentru 200 de oameni.
Pregăteam și biscuiți, gemuri și jeleuri.
Totul artizanal. Nimic din magazin. Totul era făcut în casă.
A prins de minune.
Muzeul de Artă Modernă. Muzeul Metropolitan.
O casă din Greenwich sau din Westchester sau una din Bedford.
O petrecere elegantă la Sotheby's, pentru 700 de oameni.
Am încercat să fim puțin extravaganți, ca să atragem atenția.
Nu era o simplă sticlă de votcă. Era o sticlă într-un bloc de gheață.
Mesele cu crudități.
Legume și struguri și fructe și brânzeturi.
Nu se mai făcuse așa ceva înainte.
Era ca pe un platou de filmare.
Doar imaginea acelor căpșuni căzând din coș...
Minunat!
Dacă vă uitați la marii maeștri olandezi și la tablourile lor cu mâncare și fructe,
puteți vedea că m-au inspirat enorm.
Martha știe să creeze plăcere și entuziasm.
Organizează petreceri pentru Paul Newman, Beverly Sills...
Am captat atenția multor oameni și am avut profit de milioane de dolari.
Acela a fost începutul Marthei Stewart.
Martha a avut o afacere de catering de succes,
un soț care conducea câteva edituri celebre
și căsnicia perfectă.
Lucrurile arată fabulos. Însă așa sunt?
Nu era mulțumit acasă.
Nu știu câte iubite a avut în tot acest timp,
dar au fost destul de multe.
Tinerelor, ascultați-mi sfatul!
Dacă credeți că aveți o căsnicie fericită, iar soțul vă înșală,
el e măgarul!
E un măgar, scăpați din căsnicia aia!
Dar eu n-am putut s-o fac, n-am putut să plec.
N-ai avut și tu o aventură la începutul relației,
când erai agent de bursă?
Ba da, dar Andy n-a știut despre asta.
- A zis că știa. - Da?
Da, tu i-ai mărturisit.
A spus că nu a călcat strâmb decât după ce i-ai spus că tu ai făcut-o.
Nu-i adevărat.
- Nu cred. - Ce s-a întâmplat? Ai avut o aventură?
Am avut o aventură foarte scurtă cu un irlandez foarte atrăgător.
N-a fost nimic.
Nimic!
Nu mi-aș fi destrămat căsnicia pentru așa ceva.
N-a fost nimic!
N-a fost nimic.
A fost ca sărutul de la catedrală.
Erau doi oameni care aveau totul.
Dar nu cred că au fost fericiți.
Lexi a fost prinsă la mijloc.
Era foarte confuză și furioasă, la rândul ei.
Am crescut într-o casă foarte incomodă
și am învățat să-mi suprim majoritatea emoțiilor.
Căsnicia și creșterea fetei nu i-au adus Marthei o bucurie prea mare.
Asta era veriga lipsă.
Auzeai certuri cu personalul.
Voia ca totul să se facă după placul ei.
Era o perfecționistă.
Tatăl ei era un bărbat autoritar, iar Martha a moștenit acest lucru.
Oamenii se simțeau abuzați de ea.
Avea idei complet greșite despre succes.
E ca un rechin alb. Riști să fii mușcat.
Intimida oamenii ca să obțină ceva de la ei. Era nemiloasă.
În lumea afacerilor, e o calitate pentru un bărbat.
Dar pentru o femeie...
Era o scorpie.
Știți cum a fost descoperită?
Gătea mâncarea la o lansare de carte organizată de Andy.
A fost un eveniment extraordinar.
Toți ospătarii erau îmbrăcați în zâne.
Alt editor i-a spus să scrie o carte despre găzduirea unei petreceri.
Îmi spuneam: „Cateringul e ceva efemer.”
Muncești din greu, dar totul se termină imediat.
Dar, dacă o să scriu o carte apreciată, o să rămână pentru totdeauna.
Inițial, editorul și-a dorit o carte în alb și negru, cu poze și rețete.
O carte de rețete.
Încă de la bun început, a spus răspicat că o să fie cartea ei.
Și dacă nu vrem s-o publicăm așa cum vrea ea,
n-o să lucreze cu noi.
Am vrut să fie o carte ilustrată color cu poze cu mâncăruri și idei,
o carte pentru oricine,
din care poți învăța cum să organizezi o petrecere interesantă.
„Am crescut într-o familie mare, care avea mereu musafiri.
Iubeam ușurința cu care mama adăuga locuri noi la masă,
o farfurie mare de legume, o plăcintă specială
și flori la masa familiei, pentru a crea o ocazie specială.”
Era atât de ambițioasă!
În Entertaining nu a scris doar despre mâncare. A fost ceva vizionar.
Am vrut să ofer educație, informație și inspirație.
Nu prea scump, nu prea luxos...
Suficient de ușor încât și o doamnă servitoare de la restaurant
să poată să facă acasă
ceea ce făceau prietenii mei de la Greenwich.
Era la fel.
Martha a vrut să le arate femeilor obișnuite
că și ele își pot înfrumuseța casa.
Eu eram publicul. Ăsta era secretul.
Eu eram orice persoană care citea cartea. Iar ei știau asta.
Autenticitatea era foarte importantă.
Știau că eram aceeași persoană. Făceam curățenie acasă.
Mi-am crescut copilul.
Am avut un soț.
Am avut o grădină.
Povestea personală a însemnat mult pentru cititor.
A fost prima femeie care a văzut că-și poate vinde propria viață personală.
Martha a fost primul influencer.
Ea e Martha Stewart, specialistă în catering.
Am petrecut trei ore uitându-mă la cartea asta.
Ea chiar a scris cartea despre cum să fii o gazdă perfectă.
Vrei să umpli o mazăre de zăpadă?
„Vrei să umpli o mazăre de zăpadă?”
Vrei să umpli o mazăre de zăpadă?
Martha primea multă atenție.
Era blondă și frumoasă. Avea tot ceea ce-ți doreai.
Iar Crown voia ca ea să scrie alte cărți, așa că nu a stat pe gânduri.
Avea o singură viteză. Înainte!
Mi-a dat autograf pe o carte. „Perfectamente perfect.”
Tot ceea ce o să facă urma să fie perfectamente perfect.
Și cred că, într-un fel, i-a distrus viața.
Fiindcă ea nu e perfectamente perfectă.
Îmi petreceam tot timpul făcând acele lucruri,
fără să mă concentrez pe viața mea.
Se pare că regreți asta.
Ce e mai important? Căsnicia sau cariera?
- Tu să-mi spui. - Nu știu.
Andy era extrem de ocupat cu editurile sale,
iar când era acasă, relația era mereu tensionată.
Ea îl critica. Îi spunea ce să poarte și cum să vorbească.
Andy s-a ocupat de afacerile ei.
Cu timpul, au devenit mai mult colegi decât parteneri de viață.
Erau în universuri diferite.
Iar când Martha voia ca Andy să fie prezent în universul ei,
el nu-și dorea lucrul ăsta.
Au apărut fricțiuni tot mai mari între ei.
Apoi au apărut zvonuri
că Andy avea un fel de relație cu fata
care realiza aranjamentele florale la ferma Turkey Hill.
Martha a început să-și dea seama și a devenit tot mai supărată.
Își ieșea din minți.
Migrene și insomnie.
La un moment dat, mi-a arătat locul de unde și-a smuls părul din cap.
Se purta urât cu angajații ei.
Pierduse controlul asupra lui Andy, așa că îi făcea pe toți să plătească.
Robyn îmi era angajată,
iar după ce și-a pierdut apartamentul, i-am spus că se poate muta în hambar.
Aveam un apartament micuț acolo.
Când eu călătoream, Andy a început să se vadă cu ea.
A fost ca și când i-aș fi pregătit o gustărică.
Ai confruntat-o?
Da, sigur că da.
Am dat-o afară imediat. I-am spus: „Ce naiba faci?”
Andy m-a înșelat chiar la noi acasă.
Nu e plăcut.
Martha Stewart e alături de noi.
E editorialistă la revista House Beautiful.
- Și se pricepe la nunți. - Așa e.
Promova cartea Weddings.
Îmi amintesc că mi-am spus că e o coincidență oribilă.
SOȚULUI MEU, ANDY: NUNTA NOASTRĂ O SĂ RĂMÂNĂ MEREU PREFERATA MEA
Îmi e greu să vorbesc despre asta.
Unor oamenii le face plăcere să se văicărească.
Mie nu-mi place.
V-am dat niște scrisori foarte personale.
Așa că puteți găsi tot ce vreți în acele scrisori.
„Dragă Andy,
nu pot să dorm,
nu pot să mănânc.
Pielea mea e tot mai afectată și au apărut riduri.
Sunt extraordinar de geloasă pe amantele tale.
Nu suport că ai folosit pe altele ceea ce am făcut împreună.”
„Dragă Andy,
sunt într-o stare extrem de fragilă.
Mă simt rău din cauza a ceea ce ai făcut.
Simt că creierul o să-mi explodeze.”
„Dragă Andy, poate vrei s-o iei de nevastă și s-o întreții cu banii mei,
ca să-și poată face portrete nud.
E foarte excitant, nu?
Poate o să-ți facă și ție un portret nud.
Mi-ar plăcea să văd acel tablou.
Mă îngrijorează intimitatea mea și viața mea profesională.
O să le spun tuturor că ai plecat o vreme.
Asta e tot.”
„Dragă Andy, înțeleg că ai chef să faci sex cu altele.
Niciuna n-o să țină la tine ca mine și nu o să te iubească așa mult.
Mai dă-mi o șansă, Andy.
Regret enorm atât de multe lucruri.
De ce trebuie să fie prea târziu?”
„Dragă Andy,
iar mă simt trădată și singură.
Îmi spui că asta nu mai e casa ta, după tot ce-am făcut aici împreună.
De ce să nu spun că vreau să-i dau foc?
O să merg la San Francisco, să vorbesc despre carte și viața mea minunată.
Sper că te bucuri de libertate și că avionul meu o să se prăbușească.”
„Sunt în avion și plâng și tușesc.
Am febră și mă simt incredibil de rău.
Ar trebui să fiu plină de viață, frumoasă, sexy, dorită.
Dar sunt o adevărată epavă.
Am 45 de ani, îmi fac mereu griji, sunt singură și deznădăjduită.
Viitorul e învăluit în ceață.”
Douăzeci și șapte de ani.
El e cerut divorțul, nu eu.
M-a îndepărtat.
Aveam 40 de ani. Eram superbă.
Eram o femeie dornică. Dar el mă trata ca pe o paria.
El m-a tratat pe mine foarte urât.
Și, în schimb, cred că și eu m-am purtat urât cu el.
Nu eu am avut aventuri, el a avut.
Am spus mereu că eram ca o lebădă și...
Iar lebedele sunt monogame.
Credeam că monogamia era ceva admirabil.
Da. Credeam că e admirabil.
Dar se pare că n-a fost așa. N-a salvat o căsnicie.
Putem trecem la ceva mai fericit?
Am plantat toți copacii pe care-i vedeți.
Eu i-am plantat pe toți.
Sunt câteva mii.
Bună!
Folosim copacii căzuți ca să-i stabilizăm pe ceilalți.
Copacii sunt păstrați pentru iarnă.
Pentru mine, grădina e un loc minunat fiindcă-mi place să rezolv lucrurile.
Nu-l pune deoparte așa. Trebuie tăiat.
Curăță-l bine și pune pământ aici.
Lasă-l să facă lăstari.
- Da. - Iar ăsta poate fi tăiat până jos.
O să crească iar.
Asta e ideea. Punem ceva deoparte doar când e gata de pus deoparte.
Nu mă intimidează nimic.
- Fasang, nu sparge ghivecele astea. - Bine.
Nu le sparge!
Mă duc să văd noile fundații. Sunt bune?
Când văd o problemă, încerc s-o rezolv.
SECRETELE UNEI GAZDE BUNE
Gazda noastră, Martha Stewart.
- Unu, doi, trei, patru, cinci. - Bună!
Încă nu.
Vreau părul sus.
- Nu-mi place întins. - Bine.
În lumea ei, te măritai cu un bărbat și cu asta, basta.
Martha nu s-a așteptat să fie necăsătorită. I-a fost rușine.
Martha nu are eșecuri.
A fost prima problemă pe care n-a putut-o rezolva.
Îi era teamă să meargă să-și promoveze cartea
fiindcă divorțul ei a devenit public și nu știa cum să se comporte.
Dar se pare că oamenilor nu le-a păsat deloc.
Trei, doi...
Lumea voia să învețe să facă torturi.
Femeile din toată țara stau la coadă s-o întâlnească pe cea mai tare gazdă,
femeia care a convins cu viclenie publicul american
că e regina perfecțiunii.
După ce Andy a plecat, m-am abandonat în muncă,
și, din fericire, aveam multe idei pentru viitor.
Fiindcă puteam fi o casnică expirată nefericită.
Dar mă bucur nespus că nu am permis așa ceva.
Totul a început la Kmart.
Martha Stewart își aduce stilul ei de lux clasei de mijloc de la Kmart.
Cearșafuri Martha Stewart, așternuturi, vase, lenjerie...
Totul pentru casă.
Se credea că Kmart era de calitate inferioară.
Dar Martha a înțeles dinainte că crearea unui parteneriat
cu un lanț mare de retail o să fie ceva extraordinar.
Greenwich Garden Club mi-a anulat apariția
fiindcă am semnat cu Kmart, iar ei nu voiau ceva de nivel inferior.
A înțeles că, chiar dacă nu ai mulți bani, nu înseamnă că nu ai bun-gust.
A fost un mesaj puternic.
Dacă nu ai auzit de Martha înainte, o să auzi acum de ea.
Te-am văzut des la televizor, în reclamele Kmart.
Mulți oameni cred că e o combinație ciudată.
- Nu crezi că e ciudată? - Deloc.
Toți cumpărătorii de la Kmart, adică 77 de milioane de oameni lunar...
Chiar atât de mulți?
Da. Oamenii vor lucruri frumoase.
Iar eu încerc să introduc lucruri superbe în magazin.
Ce caută oamenii la Kmart dacă...
În acest timp, am scris șase cărți,
iar editura a vrut să scriu doar o carte pe an.
Dar aveam atâtea de spus, așa că m-am gândit la o revistă.
Atunci existau reviste pentru femei,
dar le lipsea frumusețea și bogăția de informații pe care mi le doream.
Era un gol imens.
Prima mea oprire a fost la Condé Nast.
Am vorbit chiar cu S. I. Newhouse, care m-a întrebat la ce nume mă gândesc.
I-am spus Martha Stewart Living.
Dar a zis că nu putem folosi numele meu, fiindcă e vorba de Condé Nast.
Voia să-și protejeze brandul, Condé Nast.
Apoi am vorbit cu Rupert Murdoch.
Dar mi-a zis că renunță la reviste, nefiind specialitatea lor.
Mi-a spus să merg la revista Time.
Time era condusă doar de bărbați, așa că nu m-au înțeles.
Le-am spus că despre stilul de viață poți să scrii ani de zile.
Nu există limite.
Mi-au spus că, dacă vorbesc serios, poate chiar e o idee bună.
Voiam să fim o revistă modernă pentru femei.
Sărbători, petreceri, mâncare, decorațiuni, copii, bebeluși, meșteșuguri...
Toate astea nu existau împreună, într-un singur loc.
Am creat o primă ediție minunată, care s-a vândut integral.
Din cauza recesiunii, afacerea cu reviste era în declin.
Dar în acest întuneric, a existat o rază de soare,
revista Martha Stewart Living.
Martha Stewart Living a avut succes instant.
Eram pe coperta aproape fiecărui număr.
A devenit una dintre cele mai de succes reviste noi.
Aplauze pentru Martha Stewart!
În acea perioadă,
extrem de multe femei nu-și mai doreau să fie casnice.
Voiau joburi și putere.
Dar ea și-a dat seama că multe femei care munceau
păstrau o legătură cu casa.
Martha spunea că și tu poți deveni un artist.
Frumusețea și perfecțiunea pot fi un lucru puternic.
Eram în Westport, Connecticut, undeva aveam câțiva prieteni,
dar nu mulți.
Fiica mea mi-a zis
că locul perfect pentru o femeie singură, pe timpul verii, e Hamptons.
Așa că m-am dus să văd.
Le-am spus că vreau cea mai urâtă casă de pe cea mai frumoasă stradă.
Când m-au întrebat ce vreau să fac,
le-am spus că vreau o grădină minunată cu o casă frumoasă.
Și-a pus în aplicare viziunea.
Am lucrat un an și jumătate la casa de pe Lily Pond Lane.
Când am terminat, era aniversarea mea de 50 de ani.
Așa că m-am decis să organizez o petrecere imensă.
A fost o petrecere gigantică. Toată lumea era prezentă.
Oameni de afaceri, oameni din lumea filmului și televiziunii.
Odată ce a intrat în această lume...
s-a creat un efect de domino și și-a creat o mulțime de conexiuni.
Era începutul celei mai bune perioade pentru Hamptons.
A spus că a avut succes târziu,
dar a fost mai liberă și mai stăpână pe sine.
„Acum am o viață nouă și vreau să mi-o trăiesc.”
Cred că a avut mai multe relații decât o să auziți.
Și cred că i-au plăcut.
Marthei nu i-a plăcut compania bărbaților neinteligenți.
L-a iubit pe Charles Simonyi,
deci îi plăcea pe cei înstăriți, chiar dacă erau ciudați.
Charles a creat Word și Excel la Microsoft.
Era un geniu.
Am mers peste tot împreună. Era o altfel de viață.
Avea avion, își construia vapor în Germania,
iar eu am început să lucrez cu el la vapor.
Nu eram nerăbdătoare să ies la întâlniri și să-mi caut alt soț.
Am continuat să muncesc, să gândesc, să fac,
cum procedez mereu.
Ai avut relații în care ai vorbit despre sentimentele tale?
Nu, poate de asta nu am avut prea multe relații personale cu bărbați.
Fiindcă...
nu-mi păsa.
Nu știu care e adevăratul motiv.
Nu mă interesează chestii de genul ăsta.
„Charles, cum te simți acum?”
Nu-mi pasă.
Dar de ceva îmi pasă. „Charles, ce faci? La ce te gândești cum?”
Așa că am gravitat către oameni care fac ceva tot timpul.
Mă gândesc la ceea ce fac,
la ceea ce lucrez, la ceea ce mi-aș dori să fac
și ce aș dori să realizez.
Asta fac cel mai bine.
Următorul pas era televiziunea.
Dar Time era o companie extrem de conservatoare.
Credeau că, dacă lumea o s-o vadă la televizor,
nu o să mai cumpere revista.
Am sperat mereu că voi face televiziune, împreună cu scrisul la revistă.
Se numea sinergie, cuvântul interzis în anii 1990.
Eram considerată nebună. Dar a funcționat.
Dacă ai fi spus înainte ca Martha să aibă succes
că vrei o emisiune despre cineva care are mai mulți bani decât tine,
arată mai bine decât o să arăți vreodată,
duce o viață incredibilă și face multe lucruri cu propriile mâini,
nimeni n-ar fi fost de acord.
Dar, odată ce-a făcut emisiunea, lumea a fost încântată.
E un lucru bun.
Te învață mai bine decât oricine.
Nu numai că înțelegi, dar chiar vrei s-o faci.
Nu exagerați.
Aveam o întreagă generație de tinere ale căror mame lucraseră,
așa că nu știau să facă multe lucruri.
Iar ea a simțit că e nevoie de o cale
prin care să le spunem oamenilor cum se face ceva, pas cu pas.
Ceea ce acum se numește „DIY”, a fost o revoluție pentru America.
În sfârșit, un subiect pe care toată lumea l-a ignorat
a devenit dintr-o dată isterie națională.
- E isterie. - Despre ce vorbești?
Stilul de viață. Viața de zi cu zi.
Pentru mine, a fost mereu un subiect foarte serios.
Domnilor, porniți motoarele!
Kmart a avut un succes nebun, se cumpăra orice.
Făceam 70 de milioane pe an, profit net.
A văzut că-și poate crea propriul imperiu.
Martha și-a răscumpărat numele și revista de la Time.
A luat banii de la Kmart, în schimbul redevențelor.
A fost un lucru bun, dacă o pot cita pe Martha.
Dintr-odată, totul ne-a aparținut.
Așa și-a pus Martha bazele propriei companii.
Planul era să creăm o companie multimedia.
Am vrut să organizez compania după modelul sistemului solar.
Cu o persoană în centru.
Nu se mai făcuse așa ceva.
Ceea ce a început în 1976 ca o companie de catering
a devenit acum Martha Stewart Living Enterprises,
o corporație multimedia,
care avea un profit de 200 de milioane pe an.
Era probabil singura corporație condusă de o femeie.
Era ca o vedetă.
Martha Stewart era peste tot.
După ce a scăpat de Time,
Martha planifică următoarea mișcare, listarea la bursă.
Listarea la bursă e visul american.
Fiți atenți!
Martha Stewart.
Prințesa imaculată chiar e regina răutăților?
Pentru americani, e gospodina fericită.
Cu cât știi mai multe despre ea, cu atât o placi mai puțin.
În anii 1990 a început să fie atacată cu adevărat în presă.
„E instabilă psihic, e nebună...”
Nu a ajutat-o deloc cu listarea la bursă.
Când am început listarea la bursă, totul se rezuma la Martha.
Totul depindea de o singură persoană.
Cei din lumea financiară nu voiau să se implice în așa ceva.
Mi s-a părut că era un plan de afaceri excelent.
Dar când am discutat cu diferiți investitori,
au spus că e o investiție vulnerabilă,
fiindcă totul se centra în jurul unei persoane.
Nu le-a plăcut ideea unei companii conduse de o femeie.
Deloc.
Se spunea că Martha era imaginea brandului,
așa că băncile au devenit temătoare.
„Dacă e lovită de autobuz? Brandul ar fi distrus.” Așa se zicea.
Brandul ei se baza pe reputația
și pe credibilitatea ei.
În caz că nu știați, Martha nu e atât de perfectă.
A fost foarte prefăcută la emisiunea Today Show.
Ai stat prea mult timp croșetând milieuri.
Poate de-asta te-a lăsat bărbatul!
Mereu am fost uimită de nivelul de ură pe care îl au oamenii.
Cred că e așa fiindcă ea face ceva ce noi toți
am putea, teoretic, face.
Dar ea o face mult mai bine. Iar asta îi enervează pe oameni.
Cine are timp pentru atâtea?
La fiecare femeie care face o casă din turtă dulce,
există un milion care n-au timp de gătit.
Ea impune standardele.
Iar când îi vezi casa, te simți ca un ratat.
Martha e opusul complet al relaxării.
Dulapurile sunt vopsite pe... Nu poți să spui așa ceva.
Poate e puțin lipsită de umor, dar cât de amuzant ai fi tu
dacă ai dormi patru ore și ți-ai dedica viața detaliilor?
Spune-i să lase fațadele nevopsite.
Era o șefă severă, dar unele calități pentru care era criticată
ar fi aplaudate la un bărbat afacerist.
E un clișeu acum, dar nu înseamnă că n-a fost adevărat.
A fost judecată cu altă unitate de măsură.
Îi enerva pe bărbați.
Cum să fii și gospodină perfectă, și scorpie?
Erau două idei complet diferite.
Nu-l sfărâmați!
Cine se uită la Martha sau citește ce a scris
ar putea deveni extrem de frustrat fiindcă nu o să ajungă niciodată,
cu atâta nonșalanță, la acel nivel de perfecțiune.
Dar ar putea.
Poate n-o să facă niciodată acel tort,
dar pot să viseze la asta.
Scoateți microfonul!
A construit un imperiu multimedia,
iar acum vrea să cucerească Wall Street-ul.
Te-ai gândit la așa ceva când erai la început?
Da, știam din prima zi.
Încă o poză cu ciocănelul.
Ce experiență!
Făceau gălăgie, băteau clopotul și zâmbeau
fiindcă se vedea pe tabelă cum prețul urca.
Cum e să conduci o companie listată la bursă?
Suntem foarte entuziasmați.
E un lucru bun.
Ți-ai imaginat vreodată că brandul tău de activități gospodărești
o să ajungă atât de mare, încât o să fie listat la bursă?
Dacă publicul are încredere în tine, o să-ți solicite informații,
iar noi suntem profesori și vrem să învățăm lumea.
A ajuns la 38 de dolari.
Aș vrea să țin un toast!
Martha Stewart Living Omnimedia e un lucru foarte bun
și o să continue să fie așa foarte mult timp.
Gael Towey, te ridici puțin?
Toate femeile s-au dus la baie, dar Martha a rămas acolo
și a spus că e cea mai bogată femeie din lume.
...valoarea acțiunilor a ajuns la 1,2 miliarde.
- Bravo! - Mulți bani.
Bravo ei!
În acel moment, nu găseai pe cineva mai fericit ca ea.
A obținut tot succesul pe care îl putea obține o fetiță din Nutley,
care a avut un tată comis-voiajor și o mamă profesoară.
Cât ai câștigat la bursă?
- Un miliard de dolari. - Atâția bani ai?
Cum e să fii prima femeie din SUA care a câștigat un miliard de dolari?
Lumea m-a luat în serios.
Am intrat în conducerea Bursei de Valori din New York
și a companiei Revlon.
Am avut o infuzie de resurse.
Totul a explodat! Aveam un birou la Starrett-Lehigh...
Clădirea aia era oribilă.
Dar Martha vedea doar potențialul.
Parcă eram într-o echipă olimpică, lângă cei mai buni oameni.
Produceam tot mai multe reviste.
A început cu Living, apoi cu Weddings.
Am continuat cu Baby și Kids.
Iar apoi cu Blueprint și Whole Living.
Sau Everyday Food.
Am avut și emisiuni la TV. Puteam face orice.
Restul lumii începea să-i înțeleagă viziunea.
Joan Didion a scris un eseu inteligent în The New Yorker,
despre cum o femeie ca mine a devenit puternică.
„Pentru criticii ei,
ea reprezintă o fraudă care trebuie dată în vileag,
un rău care trebuie îndreptat.
Oricât ar avea, Martha vrea și mai mult. Și o vrea în felul ei și în lumea ei.
Nu în lumea dură a bărbaților din imobiliare sau tehnologie,
ci în tărâmul delicat al milieurilor și torturilor de nuntă.
Nu e o poveste despre o femeie
care-a făcut ce-a putut cu niște abilități obișnuite.
E o poveste despre o femeie care și-a listat compania la bursă.
E o poveste despre curajul unei femei, o poveste despre vremuri grele...
E o povestea mamei care și-a îngropat copilul.
E o poveste în care refuzi să mai faci foame.
E povestea lui Mildred Pierce,
despre cum simpla îndrăzneală
poate ajuta chiar și o femeie necalificată să aibă succes
și să le dea o lecție bărbaților.
Visurile și fricile pe care le exploatează Martha Stewart
nu țin de domesticitatea feminină,
ci de puterea femeii.
A femeii care joacă poker cu bărbații,
și, fiind încă în șorț, reușește să câștige toți banii.”
Acești bancheri geniali
nu au văzut valoarea acestei companii multimedia.
Chiar n-au văzut-o.
Dar le-am arătat noi, nu?
Acela a fost apogeul succesului.
A durat ceva timp,
până când n-a mai durat.
Eram în drum spre Cabo, Mexic,
împreună cu prietena mea, Mariana Pasternak.
Ne-am oprit să alimentăm în San Antonio, Texas.
Am anunțat la birou,
ca orice director responsabil al unei companii listate la bursă.
Asistentul meu mi-a spus că agentul de bursă m-a sunat în legătură cu ImClone.
ImClone era o companie de biotehnologie, fondată de un amic, Sam Waksal.
Dr. Waksal a creat un medicament numit Erbitux,
care avea potențialul de a vindeca mai multe boli.
Așa că l-am sunat pe Peter Bacanovic, agentul meu de bursă.
A fost o discuție foarte scurtă.
„Acțiunile sunt în scădere. Ar trebui să vindem.”
I-am răspuns: „Bine.”
Am continuat drumul spre Cabo.
Nici nu m-am mai gândit la asta.
Iar peste șase luni, a început nebunia.
FBI-ul l-a arestat pe Sam Waksal, azi la 06:30.
Ați manipulat piața?
Samuel Waksal a aflat pe 26 decembrie anul trecut,
cu două zile înainte de anunțul public, că Erbitux nu o să fie aprobat de FDA.
Waksal și-a anunțat doi membri ai familiei.
E unul dintre mulții directori
acuzat că s-a îmbogățit atât el, cât și asociații lui,
în timp ce acționarii au pierdut o avere.
În acea perioadă, bogătașii se jucau cu acțiunile,
fără să țină cont de legi.
Acești infractori au făcut milioane de dolari,
ruinându-și financiar companiile sau chiar mai rău.
Cel mai potrivit cuvânt e „scandalos”.
S-a înființat un grup operativ care lupta cu evazioniștii,
fiindcă publicul și-a pierdut încrederea după atâtea scandaluri.
Cum să aibă credibilitate companiile, când se comit zilnic asemenea fapte?
Iată cronologia evenimentelor cu ImClone.
DECEMBRIE 2002
Autoritățile au văzut mai mulți oameni vânzând acțiuni ImClone
înainte să se anunțe că rezultatul n-o să fie cel dorit.
ERBITUX NU E APROBAT
Au apărut și numele, iar printre ele era și acel al Marthei Stewart.
Martha Stewart!
Am fost surprinsă când m-au sunat avocații
și mi-au spus că Procurorul General mi-a trimis o citație
ca să discutăm despre vânzarea acțiunilor ImClone.
M-au urcat în taxi și ne-am dus la secție.
Avocații mi-au spus
să zic că nu-mi amintesc de fiecare dată când nu înțeleg ceva.
Nu mi-era frică, fiindcă eu nu știam să fi făcut ceva.
Nici avocații nu credeau c-am greșit.
Am făcut ce mi-au zis avocații, am răspuns cât s-a putut de sincer.
Când nu-mi aminteam, asta spuneam.
Apoi m-am întors la muncă.
Publicul a aflat despre investigație doar în iunie 2002,
când Sam a fost arestat.
Atunci a început circul.
Prietena lui Waksal, Martha Stewart e și ea cercetată,
după ce a vândut acțiuni ImClone în aceeași zi cu familia Waksal.
Acțiunile companiei sale
au scăzut cu 22% după ce s-a aflat de vânzarea ImClone.
Echipa de avocați m-a sfătuit să nu vorbesc.
A fost un sfat prost.
În loc să vândă lucruri la Kmart, o să-și facă cumpărăturile de acolo.
Compania are un singur scop,
să promoveze imaginea și stilul de viață al directoarei.
Iar dacă acea imagine e compromisă, compania are mult de suferit.
Ce zi frumoasă la New York, nu?
E atât de frumos, încât Martha Stewart a manipulat piața de afară.
E adevărat.
Stewart a evitat camerele, dar asta nu a oprit întrebările.
Martha era o persoană interesantă pentru media.
Trebuia să spună ceva.
Într-o declarație, Stewart a spus că n-a avut informații nepotrivite
și că tranzacția a fost legală.
Martha e aici, pentru rubrica ei săptămânală.
- Bună! - Bună! O să facem salată, dar...
Da, dar înainte am câteva întrebări.
Ai declarat că n-ai fost implicată în acțiuni de manipulare a pieței.
Dar nu ai făcut niciun comentariu public.
Cum răspunzi acuzațiilor?
Sunt implicată într-o investigație care poate avea consecințe grave...
Mulți alți oameni sunt implicați în această investigație,
așa că acum nu am voie să fac niciun comentariu.
Și sper că problema o să fie rezolvată în viitorul apropiat.
Lumea se întreba care era treaba cu vânzarea de acțiuni,
iar niciun răspuns nu era potrivit.
Nu am nimic de declarat. Chiar nu am voie să spun nimic.
Și, cum am spus, cred că totul o să se rezolve curând.
Iar eu voi exonerată de aceste acuzații ridicole.
Știu că imaginea contează pentru tine, la fel și tot ce-ai creat în timp.
În tot acest haos, prețul acțiunilor companiei a scăzut
și a dus la o frenezie mediatică în ultima săptămână.
Cum e să fii în centrul poveștii?
Prezentatoarea a insistat și...
Vreau să fac salata asta.
„Vreau să-mi fac salata!”
În direct...
Așa că nu a fost deloc bine.
A apărut imediat în ziare.
MARTHA SCOATE CUȚITELE
„Nu face față, bla-bla...”
O mulțime de materiale alimentau articolele.
Poze cu ea și Sam.
Povestea era vie.
În tabloide, a fost prezentată des într-o lumină negativă.
Jurnaliștii voiau să iasă în evidență, iar ea era ținta lor principală.
Era incredibil! Și nu se mai oprea.
Acea lună, acea vară, acea toamnă... N-au încetat deloc.
Autoritățile se concentrau pe faptul
că Sam i-a spus Marthei că FDA nu o să aprobe medicamentul.
Iar asta e o infracțiune.
Dar era clar că ea n-a vorbit cu el decât după ce a făcut tranzacția.
Sam avea probleme extrem de grave.
Nimeni n-ar putea scăpa cu ce a făcut el.
Cât despre Martha, nu el i-a spus.
Așa că avocații Marthei erau foarte liniștiți.
Ai spus că ai vorbit cu autoritățile.
- Au întrebat de Martha? - Da.
Multe?
Da.
Voiau să recunosc că i-am spus.
Dacă aș fi făcut asta, n-aș fi avut probleme.
Am simțit că, dacă ar fi prins-o pe Martha,
ar fi fost extraordinar de fericiți.
Am sunat-o pe mama mea
și i-am spus că ei vor să recunosc că i-am spus Marthei.
Mi-a răspuns: „Recunoaște!”
A fost amuzant, dar n-am făcut-o.
Nu i-am oferit Marthei Stewart informații privilegiate.
Punct.
Și apropo...
Ca să știm...
Știți cine a vrut să spun asta?
Jim Comey.
JAMES COMEY, PROCUROR GENERAL NEW YORK
Bună ziua!
Vrem să vă anunțăm depunerea de plângeri penale
în numele Procuraturii.
Și deschiderea unui proces civil de către SEC,
împotriva Marthei Stewart și a lui Peter Bacanovic.
Vreau să spun și ce nu se află în rechizitoriu.
Dna Stewart și dl Bacanovic nu au fost acuzați
de manipularea pieței.
Poate e ciudat la prima vedere.
Dar, în opinia mea, e abordarea corectă a cazului.
Peter Bacanovic și Martha Stewart nu au vorbit cu nimeni din familia Waksal.
Deci ce-au făcut ei nu era ilegal.
Așa că acuzarea a trebuit să renunțe la acuzație.
Acest caz penal e despre minciună.
S-a mințit FBI-ul,
s-a mințit SEC-ul și s-au mințit investitorii.
Lumea a spus: „Cum poți să fii acuzat de o infracțiune pe care n-ai comis-o?”
Și era o întrebare bună.
Nu a fost acuzată penal de manipularea pieței,
dar la interogatoriu
am simțit că nu spunea adevărul legat de motivele vânzării.
A spus că nu-și amintește să i se fi spus că familia Waksal vindea
și că nu de aia a făcut tranzacția.
Dar noi am bănuit că ea știa că Sam Waksal își vindea acțiunile.
Dacă minți FBI-ul, o să suporți consecințe grave.
Comey era melodramatic și era clar că era ambițios.
A ajuns adjunct la Departamentul Justiției și directorul FBI.
Cei doi trebuiau să facă doar ceea ce părinții își învață mereu copiii:
chiar dacă ai o problemă, minciuna nu e o soluție.
„Minciuni. E vorba despre minciuni.”
Din 100 de procurori, 95 nu s-ar atinge de cazul ăsta.
Comey era încrezut și nu se temea să facă ceea ce alții n-ar face.
Martha era o cale convenabilă de a simula lupta contra abaterilor corporatiste,
deși cazul ei n-avea legătură cu corporația ei.
Mulți oameni cred că Martha Stewart a devenit o țintă
fiindcă are succes și fiindcă e femeie.
De ce Martha Stewart?
Martha Stewart e urmărită penal nu pentru cine e,
ci pentru ce a făcut.
Habar n-aveam la ce se gândeau.
Cred că o făceau fiindcă erau bărbați orgolioși
care nu suportau să fie făcuți de rușine dacă nu dovedeau manipularea pieței,
așa că voiau răzbunare.
Sau erau doar niște ipocriți nenorociți.
Acum e urmărită penal într-un caz foarte important
pentru ceva ce nu era o infracțiune.
- Asta îi deranjează pe mulți. - E deranjant.
De ce a devenit ținta lor?
Mulți comentatori spuneau atunci că voiau s-o dea exemplu.
Tranzacția care i-a adus atâtea necazuri era în valoare de 45.000 de dolari,
o sumă mică, ținând cont de situație.
Toți au întrebat: „Dacă e lovită de autobuz?”
Nimeni n-a spus: „Dacă o să fie acuzată fiindcă a mințit FBI-ul?”
Urmăriți Market Watch!
Scandalul a afectat serios imperiul mediatic al Marthei Stewart.
E în scădere 86% față de anul trecut.
Orice detaliu nou apărut pare a fi împotriva ei,
iar mulți le întâmpină cu aplauze.
Presa voia s-o îngroape pe Martha.
Doar pe ea, nu compania ei.
Cea mai mare plăcere vinovată
e s-o văd pe Martha Stewart intrând într-un tribunal, sub o umbrelă.
Se vedea o răutate în atitudinea oamenilor față de Martha.
De ce le plăcea s-o urască?
Mereu vrei s-o vezi pe Prințesa Perfectă cum eșuează.
Scoți cele mai profunde emoții din oameni.
Martha, de ce te urăsc atâția oameni?
E prima zi când e judecată pentru obstrucționarea justiției,
iar toată lumea e atentă.
Procesele sunt un concurs de narațiuni.
Iar narațiunea lor era simplă.
Dichisita Martha a primit un pont, iar apoi a mințit.
Noi susțineam că o femeie cunoscută că deținea mereu controlul,
o perfecționistă,
nu-și amintește ce s-a întâmplat.
A fost dificil.
- Bună! - Cum te simți azi?
Nemaipomenit.
Putea să pledeze vinovat.
S-a discutat despre o înțelegere.
Dar ea nu a vrut să recunoască că a mințit.
Ar fi trebuit să recunoască la tribunal că a mințit autoritățile.
N-am întrebat-o dacă e vinovată, dar am senzația că ea nu credea asta.
I-ar fi fost greu să recunoască c-a greșit.
După limbajul corpului, se observa că-și susținea nevinovăția.
Cu trecerea timpului,
devenea tot mai evident că lucrurile nu mergeau bine.
Imediat procesul s-a axat pe ideea asta:
„A mințit când a zis că vânzarea acțiunilor
nu a avut legătură cu Sam Waksal?”
Marea întrebare era asta: „Cum o să știm dacă a spus adevărul?”
Am aflat ulterior că persoana care a știut
era secretarul lui Peter Bacanovic, Douglas Faneuil.
Cel mai important martor era un tânăr de 28 de ani.
Autoritățile se bazau pe el să dovedească că Martha a mințit
despre motivul pentru care și-a vândut acțiunile la ImClone.
Doug Faneuil era cel mai important martor.
Bacanovic l-a instruit să-i spună Marthei că Waksal își vinde acțiunile,
pentru ca ea să ia măsuri.
Faneuil a spus că Bacanovic i-a ordonat să-i spună lui Stewart ce face Waksal.
Mărturia lui părea să fie cât se poate de adevărată,
inclusiv faptul că Martha s-a purtat urât cu el,
fiindcă lumea știa că așa se purta ea cu subordonații.
„Niciodată un străin nu s-a purtat așa urât cu mine la telefon.
Mi-a și închis.”
Nu numai că-ți spunea întâmplări care o incriminau pe Martha,
îți spunea și despre Martha și despre cum era ea.
„A scos cel mai ridicol sunet pe care l-am auzit la un adult.
Parcă răcnea un leu sub apă.”
Dintr-odată, am început s-o vedem pe adevărata Martha,
o femeie agresivă și grosolană,
lucru știut de mulți oameni din New York, nu însă și de public.
Faneuil a spus că Stewart era nepoliticoasă
și că a amenințat că-și mută contul în altă parte
dacă nu se schimbă muzica de așteptare de la telefon.
Procuratura a vrut să o prezinte pe Martha ca fiind dificilă și agresivă.
Voiau ca ea să fie personajul negativ și chiar au reușit.
Martha Stewart a lăsat impresia că e meschină și înjositoare,
că e un om rău.
Și chiar dacă asta n-ar trebui să conteze în acest caz,
de fapt, contează.
Asta-i face atenți pe bărbați.
O femeie nesimțită, care-i disprețuiește pe bărbați.
Îmi spuneți că e acuzată fiindcă e femeie? Asta vreți să mă convingeți?
E vorba de o acuzare țintită
a unei persoane care e femeie, însă e un anumit gen de femeie.
E o femeie de succes, e o femeie arogantă...
Ne facem griji că vrea să ni se spună că nu poți fi o scorpie.
E o vânătoare de scorpii.
Eram acolo doar fiindcă era celebră și avea probleme mari.
Asta face un ziar să se vândă.
Toți voiam s-o vedem că plătește.
Martha e foarte preocupată de felul în care e percepută.
Iar acum presa o prezenta încontinuu într-o lumină negativă.
A fost obscen.
A trebuit să-mi păstrez calmul, să-mi țin capul sus și să nu plâng.
Dar femeile de afaceri nu plâng, nu?
Nu plângem.
Pe măsură ce cazul avansa, apăreau din ce în ce mai multe dovezi,
totul culminând cu Mariana Pasternak...
PRIETENA ÎI DIVULGĂ SECRETELE
...care a fost bomboana de pe colivă.
E prietena mea cea mai bună!
I-am fost domnișoară de onoare la nuntă.
I-am botezat copiii.
Mariana era o confidentă a Marthei
și era în vacanță cu Martha când toate astea aveau loc.
Martha mi-a spus în trecere că și-a vândut acțiunile ImClone.
Știa că nu trebuia să-mi spună! Ea m-a făcut martor.
Bună ziua, dră Pasternak!
Vă amintiți să fi vorbit cu dra Stewart
despre agenți de bursă, când erați în Mexic?
Îmi amintesc o mică declarație a ei.
„Nu-i așa că e frumos să ai agenți de bursă care-ți spun așa ceva?”
Declarația ei a lovit tribunalul ca un fulger.
A fost o replică devastatoare.
Confirma acuzarea, și anume că Martha a primit informații secrete
de la Peter Bacanovic,
conform cărora familia Waksal își vindea acțiunile ImClone.
Practic, a expus-o ca fiind o mincinoasă.
Ea a declarat că Martha Stewart știa
că Sam Waksal își vindea acțiunile ImClone.
E o informație crucială.
Am spus adevărul, așa cum era obligația mea legală.
De-asta am spus ce-am spus.
M-am uitat în sala de tribunal și i-am văzut ochii Marthei.
Avea privirea ei rece și distantă și știam că prietenia noastră s-a sfârșit.
Când Mariana a ajuns la bară, era o ființă umană rănită.
Era speriată.
I s-a zis ce să spună.
M-a întristat foarte tare.
Era o ființă umană și era supusă unei presiuni imense.
Era imposibil să nu observi că părea a fi rănită.
Las-o pe Martha în pace! Las-o în pace!
Am fost îngroziți.
Ne-am îngrijorat când am văzut ce i se întâmplă.
E o scumpă! Lăsați-o pe Martha în pace!
Susținătorii lui Stewart s-au adunat în afara tribunalului,
în timp ce jurații analizează faptele înăuntru.
Analiștii spun că problema acuzării,
oricât de convingători ar fi fost martorii,
e că dovezile nu sunt concludente.
Cea mai bună apărare e că nici nu trebuia să se ajung la proces.
Jurații trebuie să creadă că e o urmărire penală selectivă.
Pe de altă parte, dacă se concentrează pe faptul
că ar fi primit un pont, atunci Martha Stewart are probleme.
Te ridici în picioare când vin jurații. E cel mai tensionat moment posibil.
Membri ai juriului,
am primit verdictul vostru și îi voi da citire.
Inculpata Martha Stewart...
Vinovată de toate acele acuzații.
VINOVATĂ
Doamna de la New York Post era acolo și era foarte îngâmfată.
A scris lucruri oribile despre mine în timpul procesului.
Acum e moartă, slavă Domnului! Nu trebuie...
Nimeni nu mai trebuie să-i citească rahaturile.
Fiica mea a leșinat când au citit verdictul.
Săraca fată.
A fost îngrozitor și de neînțeles.
Apoi, m-am trezit, și, din păcate, eram tot acolo.
Martha Stewart, acum condamnată, a plecat de la tribunal ovaționată.
O iubim pe Martha!
A fost îngrozitor să trec prin acea experiență,
să fiu un trofeu pentru idioții de la Procuratură.
Procurorii ăia trebuiau băgați într-un mixer și tocați.
Am fost un trofeu.
O femeie importantă, prima femeie miliardară din America...
„Am prins-o!”
Sunt anunțată că tranzacțiile sunt blocate la acțiunile Marthei.
După verdict, acțiunile s-au prăbușit până la zece dolari.
Analiștii cred că n-o să se oprească aici și ar putea ajunge la cinci dolari.
Emisiunea lui Stewart a fost anulată de 18 stații CBS și UPN.
Agenții de publicitate am fugit de revista ei.
A fost unul dintre cele mai puternice branduri.
Mai puternic decât Coke sau McDonald's.
Condamnată la închisoare, Martha s-a distanțat de compania ei media,
demisionând din conducerea Martha Stewart Living Omnimedia
și renunțând la funcția de director de creație.
Am fost în culmea succesului.
Eram în conducerea Bursei de Valori din New York
și a companiei Revlon.
Mi-am pierdut compania și toate acele funcții.
A fost cât se poate de oribil.
E UN LUCRU RĂU
S-a instaurat panica la Martha Stewart Living.
Cred că Martha Stewart Omnimedia n-o să mai existe.
Era frustrată fiindcă a simțit că viața ei a fost irosită.
Tot ce a făcut a fost ignorat pentru un lucru banal,
care poate nu s-a întâmplat.
ÎNAINTE DE ÎNCARCERARE,
MARTHA A INVITAT O ECHIPĂ DE FILMARE LA UN BRUNCH DE PAȘTE
Multă lume vrea să știe cum te simți.
Nu vreau să avem pe film vocea unui reporter.
Nu, o să...
O să încercăm să folosim doar vocea ta.
Poate nu e cea mai bună întrebare. Poate e mai bine să...
Spune-mi despre ce să vorbesc, nu-mi pune întrebări.
- Fii puternică! - Hai!
Ești gata?
Ușurel...
E duminica de Paște din 2004.
Și am invitat
între 16 și 20 de persoane,
la brunch.
Meniul e ăsta: ouă fierte tari, pe care deja le-am fiert,
și un tort de portocale gătit de Alexis.
Somonul...
E cu o lună înainte de încarcerare. Nu știu ce o să urmeze.
Cum te pregătești pentru ce ar putea urma?
Te duci la dentist, la ginecolog,
și te asiguri că ești în cea mai bună formă posibilă,
pentru ca corpul și spiritul tău să poată să facă față.
- Îl vrei dezosat? - Da, asta e ideea.
Uite... Vrei să-ți arăt?
Presa m-a prezentat exact cum nu sunt.
Nu cred că am fost acea persoană rea și îngrozitoare,
așa cum s-a scris în unele ziare.
Sunt strictă și exigentă.
Acestea sunt lucruri bune, care te ajută ca să ai succes.
Recent, am criticat o ceașcă de ceai. Am întrebat cum se vinde.
Un tânăr mi-a spus că nu prea bine, așa că i-am explicat.
„Ridică ceașca! Poți să-ți bagi degetul în mânerul ceștii?”
A crezut că a fost o critică grosolană.
Mi-au folosit cuvintele împotriva mea.
Critica adusă mânerului ceștii de ceai produsă de compania mea
a fost considerată un lucru rău.
Nu și de către mine.
Nu da cu săpun pe ea.
Niciodată!
Înainte n-ar fi intrat în catalogul nostru.
Iar eu ar trebui să fiu amabilă cu orice idiot?
Cu ce cuțit le tai?
- Cu ăsta. - Nu e o prostie?
- Nu știu. - De ce?
De ce tai o portocală mare cu un cuțit mic?
Știi cât de repede taie un cuțit mare?
Nu filmați asta. Nu mai știu ce să fac.
Bine?
Portocalele se taie cu un cuțit mare.
Dar trebuie să fii atent și să fii eficient.
Uite, e mult mai ușor!
Ai vizitat vreodată o închisoare?
Nu, n-am vizitat.
Ai habar cum e?
Nu tocmai.
Percheziții corporale...
Nu cred că există într-o închisoare cu regim deschis.
- Ba da. - Poate-s informată greșit.
Poate ar trebuit să te documentezi.
Nu vreau să par proastă, dar n-am chef de așa ceva.
O să reziști, orice s-ar întâmpla?
Aveți în imagine tribunalul federal din centrul Manhattanului.
Martha Stewart tocmai a ieșit de la tribunal,
după ce Miriam Cedarbaum a pronunțat sentința.
Cinci luni de închisoare, cinci luni de arest la domiciliu,
doi ani sub supraveghere și o amendă de 30.000 de dolari.
A fost foarte emoționant când a fost condamnată.
Salvați-o pe Martha!
A fost foarte șocant!
Nedreptate!
TE IUBIM, MARTHA!
Bun-venit în Alderson,
orașul unde se află închisoarea care o va găzdui cinci luni.
I se spune Camp Cupcake,
dar la închisoarea federală din Alderson nu curge laptele și mierea.
Gardienii au spus că nu pot garanta că celebra deținută n-o să fie hărțuită.
O s-o urmărim peste tot ca să nu fie deranjată de deținute?
Nu.
Stewart a deținut controlul.
Cât de dificil o să-i fie să nu mai dețină controlul?
O să fie groaznic pentru ea. O să fi îngrozitor pentru Martha Stewart.
ZIUA 1 DIN 150
„Vineri, 8 octombrie.
Ora 05:55.
Cerceii sunt permiși, deși m-au întrebat de ei.
Fără lentile de contact. Le-am pus în cutii.
Examen fizic, dezbrăcată de haine.
Ghemuită, mâinile înainte...
Am tușit.
Rușinos.”
Am făcut porcăriile pe care le știți din filme.
Nici nu-ți vine să crezi că treci prin asta.
„M-au dus în celula J11, la primul etaj.
În celulă e un pat vechi suprapus, cu arcuri și cadru metalic.
Arcurile sunt foarte uzate, deci patul e foarte nesănătos.
Aș prefera să dorm sus.
Dar, dacă ai peste 62 de ani, primești automat patul de jos.”
ZIUA 2 DIN 150
„M-am trezit la 04:00.
La 05:00 am făcut duș cu șampon.
La ora 07:00 am băut o cafea.”
„Mă îngrijorează calitatea foarte slabă a mâncării
și lipsa oricărui aliment proaspăt.
Există multe alimente cu amidon, carbohidrați și grăsimi.
Nu există nimic pur.”
Aveam cea mai oribilă cafea.
Eu oricum nu beam cafea, dar cafeaua aia era oribilă.
Iar laptele... Totul era oribil.
„Vizită la bibliotecă.
Am vizionat Grand Canyon, din seria Reader's Digest.
Trebuie să profit de timpul ăsta să învăț zilnic ceva nou.
Închiderea mea aici e o glumă și toată lumea pare să știe asta.”
ZIUA 6 DIN 150
„Azi am văzut două doamne foarte bine îmbrăcate.
Am trecut pe lângă ele și le-am spus că e cald afară și că arată bine.
Apoi, după brelocul cu chei, mi-am dat seama că sunt gardience.
Am atins ușor cheile.
Mai târziu, mi s-a spus să nu mai ating vreodată o gardiancă
dacă nu vreau să fiu pedepsită.
Mi-am cerut scuze, dar a fost un incident atât de minor,
încât nici nu m-am mai gândit la el.”
Am fost azvârlită în carceră pentru că am atins un gardian.
O zi n-am primit mâncare sau apă.
Eram la Camp Cupcake. Asta era porecla. Mai țineți minte?
Dar nu era deloc ușor.
Mergeam la ea în aproape fiecare weekend.
Ajungeam cu o seară înainte și mă trezeam la ora 04:00.
Aveam niște pături imense,
fiindcă trebuia să stai la coadă ca să prinzi o masă.
Am văzut-o cum intra.
Purta treningul și ochelarii primiți de la închisoare.
Până atunci, n-am mai văzut-o pe Martha cu ochelari.
Era oarecum rușinată,
mai ales față de mine, fiindcă mă cunoștea de mult.
Erau oameni acolo care voiau să-i facă ceva.
Voiau să-i facă rău.
Puteai să fii atacat dacă te întorceai pe întuneric.
Au fost oameni atacați și bătuți.
S-a întâmplat așa ceva, dar eu am fost avertizată.
Dar nu eram protejată.
ZIUA 17 DIN 150
„Altă zi.
Am vizitat serele.
Nu au îngrășăminte, ghivece sau semințe.
E o mică grădină, aranjată de o deținută care e închisă pentru mult timp.
Nici ea nu are resurse.
I-am dat cărțile mele de grădinărit și mi-a mulțumit.
În închisoare nu te reabilitează sau educă și nici nu-ți oferă imboldul
ca să devii un om mai bun.”
ZIUA 19 DIN 150
„Charles Simonyi. În primul rând, ce mai faci?
Nu mi-ai trimis de mult un e-mail sau o scrisoare.
Mi-ar plăcea să vorbim.”
De ce iubitul tău te-a vizitat doar o dată?
Nu cred că-i plăcea să stea cu o pușcăriașă.
Era în vaporul lui și se plimba în jurul lumii.
NE VEDEM CURÂND
PÂNĂ ATUNCI, TE ÎMBRĂȚIȘEZ
Lucrul ăsta m-a supărat.
ZIUA 22 DIN 150
„Toate zilele sunt la fel.
Pierd contactul cu realitatea.
Sunt singură.
Sunt izolată.
Azi mă simt neimportantă,
ca și cum nimeni nu mi-ar simți lipsa dacă nu m-aș întoarce.”
Te-ai întrebat dacă...
cineva o să-ți simtă lipsa dacă o să revii.
A trebuit să-mi păstrez respectul de sine și convingerea că sunt un om bun.
A fost o perioadă groaznică.
Sunt o fată, dintr-o familie de opt, din Nutley, New Jersey,
de condiție modestă, care are apoi o idee bună,
o dezvoltă și profită de pe urma ei.
Asta e povestea mea.
Iar apoi am căzut într-o groapă.
A trebuit să ies dintr-o nenorocită de groapă.
„M-am trezit la 06:00, am făcut duș, și mi-am făcut sectorul la baie.
Am fugit la capelă unde musulmanele
m-au rugat să vorbesc în fața unor suflete interesante,
care erau dornice să-și îmbunătățească situația.
Le-am spus să pornească o afacere, dacă au o idee bună și unică,
o idee care-i poate ajuta pe alții și de care lumea are nevoie.
De ani de zile tot spun asta și încă e de actualitate.
Știu că fetele au rămas cu ceva din spusele mele.”
Mi-au cerut să ajut cu planuri de afaceri.
Era interesant să aud care erau visurile și speranțele lor.
La început, era cam autoritară, fiindcă așa era obișnuită.
Dar imediat și-a dat seama că suntem în aceeași situație.
„Susan Spry culegea păpădii, măcriș, ceapă sălbatică și usturoi,
și mi-a dat jumătate de recoltă.
E aici de 12 ani. E inteligentă și învață să grădinărească.
E foarte fericită că are cu cine vorbi despre grădinărit,
cules, sănătate și legume.
Abia aștept ospățul!”
Martha încerca să facă viața plăcută.
Mi-a zis: „Vreau să luăm cina. O să facem sandviciuri cu castravete.”
Cum e un sandvici cu castravete? Nu știu ce-i aia.
Era prietenoasă cu toată lumea.
Chiar voia să facă parte din viața tuturor celor de acolo.
„Timpul trece repede și în curând voi reveni unde mi-e locul.
Am mult de discutat, analizat și pus la punct.
Când o să ies în martie, vreau să mă întorc direct la muncă.”
ZIUA 149 DIN 150
Bună seara!
Deși Martha ar trebui să fie eliberată doar duminică,
se zvonește că ar putea fi eliberată chiar mâine dimineață.
Odată cu sosirea primăverii, începe un nou capitol pentru Martha.
„Închisoarea.
Cum am fost acolo?
Mi-a fost frică? Mi-am făcut griji, m-am plictisit?
După mulți ani, am avut timp să contemplu, să nu-mi fac griji,
să scap de stresul acumulat în trei ani.
Am prieteni noi și am idei noi.
Am abilitatea să fiu productivă.
Revenirea la viața mea coincide cu venirea primăverii,
când totul e proaspăt și nou.”
Ne-am apropiat și am devenit prietene.
Ne-am ajutat reciproc într-o perioadă foarte dificilă.
Cred că Martha m-a influențat într-un mod profund.
„Îmi doresc din toată inima
să le ajut pe toate să-și găsească o viață mai bună.
Pentru ele, pentru copiii lor și pentru familiile lor.”
ZIUA 150 DIN 150
Cele cinci luni de detenție ale Marthei au ajuns la final.
Iat-o! E Martha Stewart!
Cum te simți?
Am mers după ea și imediat i-am zis: „Ce naiba porți?”
La închisoare am găsit cele mai bune meseriașe.
Acest poncho minunat mi-a fost oferit de o deținută,
și arăta foarte bine când am plecat de-acolo.
Iubitul meu, Charles, și-a trimis avionul să mă ia.
Eram foarte fericită să plec de-acolo.
Azi, în Manhattan, ovaționată de toată lumea,
Martha Stewart s-a întors la muncă după o absență îndelungată.
Le-a mulțumit tuturor angajaților de la Martha Stewart Omnimedia.
Vă iubesc pe toți din adâncul inimii și mă bucur că m-am întors acasă.
Înainte, se întreba mereu ce gândeau oamenii despre ea.
Iar apoi s-a întâmplat cel mai rău lucru posibil.
CELE MAI PUTERNICE AFACERISTE
Iar ea a supraviețuit.
Și-a găsit libertatea în închisoare.
„NU POT FI DISTRUSĂ”
Sunt liberă.
Nu am brățară la gleznă.
Mark Burnett, creatorul emisiunii Ucenicul,
mi-a propus să realizez The Martha Show.
Am fost încântată fiindcă voiam să fac așa ceva.
Te-ai întors?
Sper că am reapărut ca profesoară
și ca furnizoare de informații excelente.
Pregătește amestecul de condimente și freacă carnea cu el!
Bine.
Mark Burnett voia invitați din lumea entertainmentului,
dar eu voiam să fie un format educativ.
Era într-un moment vulnerabil.
Dacă n-ar fi fost închisă, n-ar fi acceptat ideea lui Burnett.
A pierdut controlul.
Iar rezultatul nu a fost cel pe care ea sau publicul l-au așteptat.
Mi s-a părut forțat.
Voiam să te învăț ceva.
Ai timp să gătești acasă?
Nu-mi imaginez că Martha și-a dorit să-și petreacă timpul
cu celebrități care nu se pricepeau la ceea ce trebuiau să facă.
Acele emisiuni erau oribile.
Martha Stewart nu a atras oameni fiindcă lucra cu celebritățile
sau fiindcă era o celebritate.
I-a atras pentru ceea ce reprezenta.
Iar acea emisiune nu o reprezenta pe Martha.
Burnett nu a înțeles ce reprezintă Martha Stewart.
Public live, muzică proastă și...
Aia a fost o închisoare,
nu Alderson.
Lucrurile merg mult mai bine când ea deține controlul.
Martha voia să facă atâtea lucruri,
dar nu avea voie să fie director din cauza condamnării.
Stewart luptă cu toate forțele ca să-și salveze compania.
Anul acesta, au avut pierderi de 35 de milioane de dolari.
PROBLEME DOMESTICE
Renegocierea contractului cu Kmart a fost jalnică,
iar ofertele primite nu erau la fel de bănoase.
Când nu faci câți bani vrei, apare deruta.
Iar relația cu autenticitatea era din ce în ce mai greu de menținut.
Nu poți face totul perfect.
În anii 2000, Martha Stewart Living Omnimedia
a devenit o companie care avea din ce în ce mai multe probleme.
Relevanța ei culturală și socială era în declin.
După ce Martha n-a mai fost director, lucrurile n-au mai mers la fel de bine.
Martha nu a avea controlul, așa că n-a putut remedia situația.
Compania era listată la bursă.
În unele instanțe, Martha nu avea absolut niciun cuvânt de spus.
Martha a acceptat cu greu așa ceva.
Eram mult mai agilă înainte de închisoare.
Iar viața mea a devenit puțin mai neinteresantă.
Cred că mi-a afectat și relația cu Charles.
Am plănuit în detaliu o călătorie.
Eram găzduiți de președintele Islandei,
iar el mi-a zis: „Martha, o să mă căsătoresc.”
A spus: „O să mă căsătoresc cu Lisa.”
„Care Lisa?”
Nu-mi spusese nimic.
„Iar părinții ei vor să nu mai vorbesc cu tine.”
A fost cel mai oribil lucru pe care-l poate face cineva.
Cum a putut un bărbat care a petrecut 15 ani cu mine
să facă așa ceva?
E o prostie imensă să-i faci așa ceva persoanei la care ții.
A fost al doilea „divorț”.
S-a anunțat că Martha Stewart e aproape să-și vândă imperiul
unei companii de management de licențelor.
...o serie de licențe pentru mai multe branduri,
inclusiv obiecte din colecția Jessica Simpson
sau Linens 'n Things.
A fost un moment devastator fiindcă a marcat sfârșitul unei ere.
Există momente în timp care sunt puncte de inflexiune.
Când mă gândesc la asta, îmi zic: „Cum de-au stricat totul?”
Acum ar fi avut o companie care ar valora zeci de miliarde de dolari.
Ar fi fost imensă. Întreaga lume ar fi fost diferită.
Imaginați-vă!
Compania mea a fost fondată de mine,
pe baza ideilor și a creativității mele și a gândurile mele interioare.
Dar nu mai era așa. Cu alt proprietar, nu mai simți că e compania ta.
Câți bani?
Am pierdut?
Personal, în jur...
500 de milioane?
Nu, probabil mai mult de un miliard de dolari.
Mai mult de un miliard?
Da, și...
Ajunge! Să vorbim despre viitor.
Dacă credeți în miracole, se pare că eu le-am terminat pe ale mele.
Nu mai eram la fel de pricepută.
Ceva m-a încetinit.
Dar am două mottouri.
Primul: „Învață ceva nou zilnic.”
Iar al doilea: „Când nu te mai schimbi, nu mai exiști.”
Schimbă grădina dacă nu-ți place.
Rupe totul și ia-o de la zero.
Justin!
Justin Bieber era la cel mai scăzut nivel al carierei sale.
Ce-ai spus?
Te bat măr!
Atât managerul lui, cât și el,
au crezut că Comedy Central Roast ar putea fi ocazia
ca Justin să înfrunte dezastrele care se abăteau asupra lui.
Miza era mare.
Nimic nu e interzis. E un roast.
Managerul lui Justin mi-a spus:
„Am cel mai tare invitat posibil, o am pe Martha Stewart.”
Martha, aici!
Martha e o legendă și are experiența perioadei petrecute la închisoare.
Asta era și traiectoria pe care se afla Justin.
Era un fel de intervenție.
Pe atunci, Martha nu mai apăruse la TV de câțiva ani.
Iar din punct de vedere cultural, devenise irelevantă.
Care a fost reacția ta inițială când te-au invitat aici?
E foarte tare.
A fost ceva surprinzător. Nimănui nu-i venea să creadă.
Publicistul mi-a spus că nu e tocmai elementul meu.
Iar fiica mea mi-a spus: „Sigur, mamă, du-te la Comedy Central.
Ai văzut vreodată Comedy Central Roast?”
I-am zis că cred că da.
Dar n-am mai văzut.
Martha!
Bună seara! Eu sunt Kevin Hart.
Bun-venit la roastul lui Justin Bieber!
Da!
O să-i dăm bătaia la fund pe care o merită. Pe bune!
Serios!
Poate negrii nu știu cine e femeia albă și bătrână de pe canapea.
E Martha Stewart.
Da, acolo e.
E Martha Stewart.
Martha și-a dat cămașa jos în cabina mea.
Terminați!
Nu vă gândiți la prostii.
Voia doar să i-o trag între țâțe.
Încercam să vă relaxez. Scuze!
Alexis mi-a spus că și eu sunt luată în colimator.
Dar n-am fost atentă la asta.
Martha, mă bucur să te văd interacționând cu negrii,
prima dată după închisoare.
Ce drăguț!
Martha e așa bătrână, că i-a venit ciclul... cu poștalionul!
Marea surpriză pentru noi toți a reprezentat-o ce se spunea despre ea.
Nu am fost avertizați în privința asta.
Avem atâția rapperi aici, dar Martha a făcut cea mai multă pușcărie.
Scopul principal al unui roast e să faci lumea să râdă,
dar și să spui o fărâmă de adevăr.
Martha Stewart!
Îți mulțumesc, Kevin Hart.
Mă bucur că sunt aici... Acolo erai!
În ultima oră, am ascultat cum ți-ai țipat glumele
și a fost mai crunt ca la închisoare.
Cum bine știm, Kevin e una dintre vedetele cinematografiei
și merită să fie.
S-a chinuit ani de zile.
Când a primit primul lui salariu baban,
a cheltuit 150.000 de dolari pe un ceas.
Dar nu știu cum să descriu un afro-american bogat ca el.
Dar Justin știe.
Nu ți-ai da seama că Snoop Dogg are 43 de ani,
adică de trei ori mai mult decât trăiesc câinii
și de două ori mai mult decât prietenii lui.
Te așteptai să facă niște glume ușoare. Dar a făcut exact contrariul.
Fac mult grădinărit
și știu ce ai face tu cu unele unelte pe care le folosesc.
A șocat publicul! Cum a putut să fie atât de amuzantă?
Să trecem la motivul vizitei mele. Să-i dau niște sfaturi lui Justin Bieber.
Sigur o să-l ajute când o să fie, inevitabil, închis.
Eu am fost închisă, dar tu n-ai rezista o săptămână. Fii atent!
Ai nevoie de un cuțitaș.
Eu l-am făcut pe-al meu dintr-un pieptăn și gumă de mestecat.
Îți arăt mai târziu. E foarte simplu.
Guma Bubblicious e cea mai bună la asta și e amuzant să pronunți numele.
Când eu am fost la pârnaie, toate parașutele de acolo
au vrut să facă cunoștință cu fundul meu,
așa c-am vrut s-o dau exemplu pe una dintre ele.
M-am dus la sala cu haleală,
am luat de-acolo o lesbiană și i-am băgat... ceva.
După aia, închisoarea a fost mai ușoară decât gătitul de prăjituri.
A fost vedeta acelei emisiuni.
A fost o lovitură de maestru.
A fost atât de genial,
fiindcă Martha și-a recâștigat identitatea.
Și chiar a făcut valuri.
A fost descoperită de un public tânăr, care a spus: „E de-a noastră.”
Am stat șapte ore lângă Snoop și el fuma cui după cui,
iar eu mă drogam tot mai tare doar stând acolo.
S-a întâmplat să stăm alături,
iar după ce a inhalat atâta fum de la mine,
s-a gândit că ar fi bine să stăm la povești.
La început, eu îi spuneam că îmi place ce face și cum operează.
Am simțit că am de câștigat dacă stau în preajma ei.
Asta a dat naștere unei aventuri.
Am realizat o emisiune amuzantă și excentrică
în care stăteam la cină și găteam.
Contopirea culturilor e un lucru bun.
A fost o pereche minunată datorită a tot ceea ce reprezenta ea,
iar el era exact opusul ei.
A fost un succes!
Treci la treabă, Martha!
Îmi place cum învârți zahărul pe bilele alea. E frumos!
Am clacat când l-am văzut cu Martha. Eu am crescut cu Snoop.
Când am ocazia să ies cu Martha,
descoperim că ne plac aceleași lucruri și avem aceleași valori.
Ne place să iubim și să predăm.
Am mai spus-o și o să mă repet.
Dacă nu o urmărești pe Martha Stewart pe social media,
ai multe de pierdut.
PRIETENUL MEU, JUSTIN B
A îmbrățișat social media
într-un fel în care majoritatea oamenilor de 70 de ani
nu știu cum s-o facă.
Mi-am făcut tatuajul ăsta mai devreme.
Cultura a regăsit-o.
Și e aceeași Martha pe care o cunoșteam acum zeci de ani.
Profitați cât mai puteți!
Brandul ei a rezistat fiindcă a avut ceva autentic.
Are succes și e isteață.
Motor!
Brichetele EZ Reach sunt perfecte.
La petreceri!
Cel mai greu lucru de făcut e păstrarea relevanței culturale
când îmbătrânești,
iar ea a făcut-o.
Iar acum s-a reinventat ca o bunică sexy.
- E o capcană pentru bărbați. - Am auzit.
Vă prezentăm fotomodelul de pe copertă,
Martha Stewart.
E cea mai în vârstă vedetă din Sports Illustrated.
O sută de miliarde de afișări.
Martha Stewart nu e un stereotip. Ea e mama reinventărilor.
Femeia americană definitorie a timpurilor noastre.
Există foarte puțin oameni
care chiar au schimbat felul în care trăim în cultura noastră
și a influențat ce cumpărăm și ce gândim,
iar ea e unul dintre aceștia.
Martha a creat o lume de lux și frumusețe.
Specialitatea ei era bunul-gust și creativitatea.
Acestea lipseau. Și cred că eram într-o lume mai tristă.
Era absurd de perfectă,
iar asta îți aduce singurătatea, mai ales dacă ești femeie.
Vine automat.
Mereu au existat oameni care s-au îndoit de ea
și care au vrut s-o distrugă.
Un element remarcabil al poveștii sale e faptul că a depășit
multe din acele obstacole.
Prin încercarea de a accepta ceea ce nu poate controla,
a devenit mai relevantă în lume.
A renunțat să mai fie o zeiță și a devenit una dintre noi.
Și după toate dificultățile, a mers doar înainte.
Mă asigur că totul are apă și crește frumos.
Îmi fac griji pentru toate răsadurile.
„Semnificația culturală a succesul Marthei Stewart
se regăsește în însăși reușita ei.
De aceea, chiar și problemele și luptele ei fac parte din mesaj.
Nu-i dăunează brandului, ci sunt o parte integrantă a lui.
Nu s-a autoproclamat a fi o superfemeie,
ci o femeie normală.”
Mereu am căutat golurile. Ce nu există? Ce trebuie să existe?
Ce pot face eu să umplu acel gol?
Dacă vezi un câmp, îl transformi într-o grădină fantastică.
Vezi o floare care n-ar trebui să fie acolo,
pui ceva în locul ei ce ar trebui să fie acolo.
Nu vreau să suport imperfecțiunile.
Deși, pe măsură ce îmbătrânești, am învățat
că pot să accept imperfecțiunile puțin mai mult
decât o făceam când eram mai tânără.
Cred că imperfecțiunea e ceva ce poate fi acceptat.
Subtitrarea: Marius Sechea