Folk snakker alltid om de store personlighetene
som forandrer ting kulturelt.
Skapte de dette øyeblikket, eller skapte øyeblikket dem?
Martha er sånn. Hun satte et enormt preg på kulturen.
Hun er en av verdens mektigste kvinner. Martha Stewart!
- Martha Stewart! - Martha Stewart!
Hun har forblitt relevant i mer enn 50 år.
Jeg er Martha Stewart, for faen.
Jeg gjør som jeg vil.
- Martha Stewart! - Vi må re opp sengen.
Røyker kush og hot pot.
Martha er en av verdens beste lærere.
Hun er dronningen. Du kan ikke ta øynene fra Martha Stewart.
Finnes det en opprinnelig influenser, er det Martha.
Hun skapte verdenen vi lever i.
Amerikanske kvinner måtte omdirigeres
fra å åpne bokser med soppsuppe
og helle den oppå brokkoli og kokt kylling.
Før Martha var det mange av kvinner som ga råd om husstell.
Fellestrekket med disse kvinnene,
var at de måtte være veldig snille.
Jeg er Betty Crocker. Du får en perfekt kake hver gang du baker.
Og det de skulle vise deg, var enkelt.
En solid sylinder av blandet godhet.
Da Martha kom på banen, sa hun noe helt annet.
Har du mange gjester på thanksgiving som vi har,
kan du lage mer enn én type kalkun.
Dette er en nydelig kalkun. Den er innbakt i butterdeig.
Hun ble en ambisiøs kraft for millioner av mennesker.
Tanken på at du kunne ha alt.
Martha Stewart er en selvgjort milliardær.
Hun sa til kvinner: "Husstell kan være mektig."
Jeg prøver alltid å fylle et tomrom. Noe som ikke finnes.
Noe folk trenger og ønsker, men ikke har.
Hun ville gjøre det mulig
at folk skulle ha et hjem og omgivelser de ønsket seg,
samme om de hadde penger eller ikke.
Den høye standarden Martha satte for seg selv
har blitt mange andres også.
Og det er problemet for mange kvinner.
Det er en fantasiverden som oppfordrer til en livsstil du ikke kan få.
Husmorporno, egentlig.
Folk følte seg truet.
Vi har veldig sterke men motstridende følelser
om hvordan kvinner skal være.
" Hun er perfeksjonist og kontrollfrik." Hvordan stiller du deg til tiltalen?
Skyldig.
Folk angriper meg fordi jeg er husmor, men hva gjør jeg egentlig?
Jeg hedrer noe som har blitt kritisert lenge.
Jeg tror jeg er en moderne feminist.
Alle syntes hun var perfekt,
men det var likevel noe hun strebet etter,
og hun kunne ikke slå seg til ro.
Hun ble forfulgt av sin egen skapelse.
Martha Stewart er siktet i en straffesak.
Imaget hennes er knyttet til perfeksjon, og dette er antitesen.
Hun risikerer årevis i fengsel.
BEFRI MARTHA
Helt perfekt.
- Helt perfekt. - Perfekt stand.
- Perfekt. - Perfekt mønster.
Perfekt.
Helt perfekt.
Perfekt avslutning på et perfekt måltid.
Martha hadde tro på perfeksjon.
Men spørsmålet er ikke om perfeksjon er oppnåelig.
Spørsmålet er: "Til hvilken pris?"
- Hva er det du misliker mest? - Det er et vanskelig spørsmål.
Jeg misliker sløsing.
Jeg misliker ineffektivitet.
Unngåelse. Utålmodighet.
Jeg misliker folk som tror de kan gjøre mer enn de kan.
Jeg misliker å ikke bry seg om detaljer,
å være slem bare for å være slem.
Jeg misliker forklær og hjemmekjoler.
Jeg pleide å mislike fargen lilla.
Veldig. Jeg misliker den ikke så mye... Og rød.
Jeg planter ikke så mye rødt i hagen min.
Hvis noe rødt dukker opp, fjerner jeg det.
Så rødt er noe annet jeg er ikke så glad i.
Ok. Neste?
Det er. 18 oktober.
Vi har mye å gjøre i hagen.
Jeg vil legge stien til sommerhushagen fra hovedveien.
Jeg tror vi bør ha grove steinheller som den andre stien,
mer som knust is. Send.
Det er et ordtak jeg virkelig liker. Hvis du vil være lykkelig i et år,
gift deg.
Hvis du vil være lykkelig i ti år, skaff deg hund.
Hvis du vil være lykkelig for resten av livet, lag en hage.
Hagen ser bra ut.
Vi må trimme buksbommen litt.
Nytt avsnitt.
Jeg ble kritisert for å være perfeksjonist
og for at jeg oppfordret til en livsstil som var uoppnåelig.
Det var absolutt ikke tilfelle.
Jeg prøvde bare å opplyse.
Noen av peonene har visnet, og det liker jeg virkelig ikke.
Send.
Jeg er perfeksjonist.
Det ligger i familien. Det begynte med faren min.
Pappa lærte oss å gjøre hagearbeid.
Han kunne dyrke hva som helst. Jeg var den ideelle datteren.
Jeg ville lære. Han ville lære bort. Jeg lyttet.
Det var jeg som fikk stryke linskjortene hans.
Han hadde en Harris Tweed-jakke
og et turkisblå slips som matchet hans vakre blå øyne.
Faren min var den kjekkeste faren. Han var glad i meg.
Det var veldig åpenbart at jeg var favoritten hans.
Han syntes jeg var mer lik ham enn de andre barna.
- På hvilken måte? - Han var perfeksjonist.
Han fikk jobben gjort som han hadde bestemt seg for.
Ikke på jobb. Der var han mislykket.
Han kunne gjort stort sett hva som helst,
men han jobbet som selger.
Noen ganger startet han fridagen med et stort glass kaffe og rødvin.
Var han alkoholiker? Kanskje.
Men han så aldri ut som en fyllik.
Han snublet aldri rundt og kastet og ødela ting.
Han var ikke sånn,
men han var en misfornøyd, ulykkelig person.
Han kunne ikke forsørge seks barn. Og vi trengte mat.
Vi hadde hagen vår. Vi byttet mot varer vi ikke kunne dyrke.
Han sto over deg som en sersjant. Slem.
"Du gjør det feil."
Han ga oss en ordre. "Luk tomatene."
Hvis vi ikke gjorde det, ble vi straffet.
Vi fikk ris. Han brukte tommestokken.
Vi fryktet målestokken. Av og til brukte han beltespennen.
Jeg hater fortsatt hagearbeid.
Han mistet jobben og hadde ingen sparepenger.
Seks barn.
Og de trengte penger.
Det var en jente over gata som var modell på fritiden.
En dag sa hun og moren til meg:
"Du er pen nok til å være modell. Vil du presenteres?"
Jeg fikk 15 dollar i timen,
og det var mye bedre enn de 50 centene jeg fikk som barnevakt.
Travle, aktive folk, stopp! Nå kan dere luktsikre kroppen.
Det var et stort arrangement i Nutley i New Jersey.
Alle så på Martha.
Jeg var ingen supermodell. Jeg var aldri på det nivået.
Men jeg var vellykket.
Jeg ga mesteparten av lønnen min til moren min,
fordi de hadde små barn hjemme.
Hun sørget for at vi hadde god mat. Hun var flink til å lage mat.
Jeg sto ved min mors side på kjøkkenet, og lærte alt jeg kunne.
Hun var lærer, og hun måtte lage 16 måltider om dagen.
Jeg syntes det var utrolig at hun gjorde alt det.
Det vanlige A4-livet var ikke noe for meg.
Martha fikk stipend på Barnard-skolen i New York, veldig prestisjefylt.
Jeg elsket college.
Jeg likte historie, kunsthistorie, økonomi.
Jeg var en populær jente på campus.
Folk visste hvem jeg var, en høy, blond, pen jente fra New Jersey
som gikk rundt i bermudashorts og så chic ut.
Jeg lette etter eventyr, lette etter fremtiden.
På Barnard var det en kvinne som ble kjørt til skolen i en stor Rolls-Royce.
Vi klødde oss i hodet. "Hvem er det?"
Hun kom bort til meg i kunsttimen. "Broren min studerer jus på Yale.
Vil du gå på date med ham?"
Han hentet meg i sin lille, gule Mercedes. Jeg hadde aldri sittet i en Mercedes.
Vi spiste middag. Han var veldig høflig og kjekk.
Og han hadde reist mye.
Det var spennende å møte en sofistikert ung mann.
Han hadde et American Express-kort, og det var stort på den tiden.
Han var interessant, leken og hyggelig. På slutten av middagen var jeg forelsket.
Andy Stewart, du store.
En solstråle.
Andy var så snill, overhodet ikke som faren min.
Han sendte meg penger til togbilletten,
og jeg besøkte ham på Yale hver eneste helg.
Jeg hadde aldri ligget med noen før.
Han var veldig aggressiv, men jeg likte det.
Han fridde. Det virket så naturlig å gjøre det.
Forelske seg, gifte seg.
Da jeg sa det til pappa, smekket han til meg.
Han smekket meg hardt i ansiktet og sa: "Du skal ikke gifte deg med ham."
"Han er jøde."
Jeg husker smekken jeg fikk.
Jeg ble ikke overrasket. fordi han var en trangsynt.
Og han var impulsiv.
Men jeg sa: "Jeg skal gifte meg, samme hva du synes."
Med min mors hjelp laget jeg brudekjolen min.
Den hadde mange bittesmå knapper på baksiden.
Det var en vakker kjole.
Bryllupsdagen var veldig bra.
Veldig fin.
Den var starten på livet mitt.
Vi dro på en lengre bryllupsreise i Europa.
Den varte i fem måneder.
Jeg noterte ned alle menyer, alt vi spiste.
Det var opplysende.
Tilberedelsen av maten...
Jeg visste ikke at oliven smakte noe annet enn de grønne
med rød pimento fra en krukke.
Ingen var sofistikerte hjemme på 1960-tallet.
Arkitekturen og spesielt hagene jeg besøkte...
Det vekket en forkjærlighet for mat, reising og oppdagelser.
Jeg følte at det var dette jeg ville bruke livet mitt på.
Vi reiste Italia og endte opp i Firenze kvelden før påsken startet.
Jeg måtte gå i kirken,
og jeg dro til katedralen.
Andy var på hotellrommet.
Han ville ikke dra til Duomo med meg.
Jeg hørte på den fantastiske musikken i katedralen...
Det var et romantisk sted,
fullt av turister,
og møtte en veldig kjekk fyr.
Han visste ikke at jeg var gift.
Jeg var en raring som hang i katedralen på påskeaften.
Han var emosjonell. Jeg også.
Det er bare fordi det var et emosjonelt sted.
Det var en helt unik opplevelse.
En enorm, vakker kuppel og malerier overalt rundt deg.
Jeg hadde aldri sett lignende. Hvorfor ikke kysse en fremmed?
Var du...
- Hva er ordet jeg leter etter? - Slem?
Var det slemt, eller var det utroskap?
Ingen av delene. Jeg var verken slem eller utro.
Det var bare følelsesladet. Sånn så jeg på det.
Det var spennende fordi det var et veldig emosjonelt sted.
Jeg skulle ønske alle kunne oppleve en sånn kveld.
Jeg var 19 år gammel.
Jeg ville ikke dra hjem.
Virkeligheten satte inn da vi kom tilbake til New York.
Min datter, Alexis, ble født.
På den tiden fikk alle barn så tidlig.
Det var stilen og vanen.
Jeg trodde det var naturlig,
men det viser seg er det ikke naturlig å være mor.
Hun slet med å tilpasse seg morsrollen.
Hun var glad når Lexi ble sov, for da kunne hun være alene.
Hun tok seg av Lexi, men hun forgudet henne ikke.
Hun var alltid litt kald.
Hun er ikke så flink til å uttrykke følelsene sine.
Martha er ikke sånn.
Store Martha, Marthas mor,
sa hun at hun ikke klemte Martha nok.
Vi snakket aldri om følelser. Det var ikke en del av oppveksten vår.
Vi var elsket
på en slags avstumpet måte. Den burde vært helhjertet.
Det var ikke mye "hengivenhet" hjemme hos oss.
Det var hverdagslig. Praktisk.
Hvordan kunne jeg være en god mor om jeg ikke visste hva en god mor var?
Martha var svært ambisiøs.
Hun siktet
høyere enn stedet hun var i det øyeblikket.
Jeg visste ikke hva hun ville gjøre, men jeg visste at hun ville lykkes.
Det var innebygd i henne.
Svigerfaren min var aksjemegler. Jeg syntes det var et interessant yrke.
Jeg ville prøve meg på Wall Street.
Wall Street var ikke bra for kvinner.
Det var ingen kvinner som jobbet på børsen.
Det fantes ikke et dametoalett.
Jeg intervjuet henne,
og hun sa hun ikke ville å leve av å være en vakker blondine.
Hun snakket godt for seg og utseendet hennes var perfekt.
Jeg ansatte henne.
Jeg var den eneste kvinnen i firmaet. Jeg måtte holde folk på avstand.
Jeg vil ikke nevne det som skjedde i baksetet på drosjene.
Men de var veldig smarte.
Jeg lærte mye mens jeg jobbet der.
Martha var virkelig bedre enn alle andre i alt.
Veldig elegant, sosial og flink med klientene.
De elsket henne.
Hun sa at megleren har invitert meg på lunsj. Det var Martha Stewart.
Det ble ingen dårlig lunsj.
Jeg møtte mange mennesker og lærte meg å omgås milliardærer.
Og husk at på den tiden var det ganske uvanlig å være milliardær.
Jeg begynte å håve inn mye penger.
Hun tjente en kvart million i året. Klientene tjente masse penger.
LEVITZ STUPER 121⁄4
Vi anbefalte en aksje som gikk fra seks til 90 til seks.
Plutselig tapte de penger. Det plaget Martha.
Markedet gjorde at folk tapte penger.
Alt Martha kan kontrollere, går bra.
Det er det hun ikke kan kontrollere som gjør henne gal.
Jeg begynte å bli utbrent. Det var ikke en enkel jobb.
Jeg sluttet på Wall Street.
Vi flyttet til Westport i Connecticut...
pendlerbyen som ligger lengst unna New York.
Hvorfor Westport?
Fordi vi fant drømmehuset,
rønnen på Turkey Hill Road som vi måtte ha og pusse opp.
Uten Turkey Hill, ville jeg ikke vært den jeg er i dag.
Jeg ville vært en annen.
Jeg ville ikke vært Martha Stewart, husmor.
Det var et forfallent gårdshus som måtte renoveres.
Foreldrene mine flyttet fra en fin leilighet på Riverside Drive
og dro meg til Connecticut.
Vi flyttet inn i det "sjarmerende" gårdshuset
med badekar uten dusj,
og brukte en Tupperware-boks til å vaske håret.
Spørsmålene som har dukket opp etter...
Det var under Watergate.
Jeg sto i en stige og malte hele huset mens jeg hørte på Watergate.
...som brøt seg inn på hovedkontoret
fra Den demokratiske nasjonalkomiteen ved Watergate...
Vi var de opprinnelige nybyggerne i Westport i Connecticut.
1976, høner i hagen.
Naboene ringte rådhuset og sa:
"Det er en dame her på Turkey Hill som har høner i hagen."
Det var uhørt.
Det var som en landsbykulisse hvor Martha spilte hovedrollen.
Jeg likte tanken på å pusse opp en eiendom,
om å utvide en eiendom og dyrke ting
og gå tilbake til røttene i Nutley i New Jersey.
Hagen var så vakker.
Hun skapte hagen med sine egne hender.
De så ut til å ha det gøy under oppussingen av Turkey Hill Farm.
Den første tiden på Turkey Hill Road
fikk meg til å innse at jeg virkelig likte husarbeid
og å ta vare på hjemmet.
Andy ble direktør for det ultimate kunstbokforlaget i USA.
Jeg tenkte: "Så spennende.
Vi kan invitere alle disse forfatterne hjem til oss på middag."
Jeg elsket å være vert.
Hun var vert for mye.
Hun inviterte alle naboene. Thanksgiving og påske...
Maten var nydelig.
Det slo meg at jeg likte å skape
fantasifulle, nydelige, stemningsfulle typer underholdning.
Hvorfor ikke starte med catering?
Hun var et geni.
Hun gikk fra å være modell til å være aksjemegler,
og plutselig tilbød hun catering til vennene sine.
Jeg laget plommepudding til 200 personer,
og jeg laget scones og syltetøy.
Håndlaget. Ingenting butikkjøpt. Alt hjemmelaget.
Det tok helt av.
Museet for moderne kunst. Metropolitan-museet.
Et hus i Greenwich, i Westchester eller Bedford.
Et cocktailparty fra seks til åtte på Sotheby's for 700 mennesker.
Vi prøvde å være litt skandaløse. Vi ville fange folks oppmerksomhet.
Det var ikke bare en vodkaflaske, den var dekket av is.
Store crudités-bord.
Grønnsaker og druer og frukt og ost.
Ingen hadde sett noe lignende.
Det var som tatt fra en film.
Bare synet av de jordbærene som bare faller ut av kurven.
Nydelig.
Ser du på de gamle nederlandske mesterne og deres utstilling av mat og frukt,
var det en stor inspirasjon.
Martha vet hvordan man skaper hygge og spenning.
Hun arrangerer fester for folk som Paul Newman, Beverly Sills...
Vi fanget oppmerksomheten til mange og ble en millionbedrift.
Det var begynnelsen på Martha Stewart.
Martha hadde en vellykket cateringvirksomhet,
en mann som drev et fantastisk forlag, det perfekte ekteskapet.
Ting ser fantastiske ut. Men er de det?
Han var ikke fornøyd hjemme.
Jeg vet ikke hvor mange kjærester han hadde,
men jeg tror det var ganske mange.
Unge kvinner, hør på rådet mitt.
Hvis du tror du er lykkelig gift,
og mannen din er utro, er han en drittsekk.
Se på ham. Han er en drittsekk. Kom deg ut av ekteskapet.
Jeg kunne ikke gjøre det. Jeg kunne ikke gå.
Hadde du ikke en affære tidlig i forholdet da du var aksjemegler?
Jo, men jeg tror ikke Andy visste om det.
- Han sa det. - Gjorde han?
Ja, du hadde tilstått.
Han sier han ikke gikk utenfor ekteskapet før du allerede hadde gjort det.
Det er ikke sant.
- Tror jeg ikke. - Hva skjedde? Du hadde en affære...
Jeg hadde en kort affære med en veldig attraktiv irsk mann.
Og det var ingenting.
Det var ingenting fordi det ville aldri ødelagt...
Jeg ville aldri ødelagt ekteskapet for ham.
Det var ingenting.
Det var som kysset i katedralen.
Her var to personer som hadde alt.
Jeg tror aldri de fant lykken.
Lexi ble fanget midt i det.
Hun var så forvirret og sint.
Jeg vokste opp i et ukomfortabelt hus. Jeg har lært å undertrykke følelsene mine.
Martha fant ikke den store gleden i ekteskapet og barneoppdragelsen.
Det var det som manglet.
Du hørte krangling med de ansatte.
Ting skulle gjøres på en bestemt måte. Hun var perfeksjonist.
Farens sterke hånd, den stafettpinnen ble gitt til Martha.
Folk følte seg misbrukt av henne.
Hun hadde feil ideer når det gjaldt suksess.
Hun er en hvithai. Du kunne bli bitt.
Hun presset folk. Hun var nådeløs.
I forretningsverdenen er det en god egenskap for menn.
Men for en kvinne...
Hun var ei hurpe.
Du kjenner historien hvordan hun ble oppdaget?
Hun holdt en bokfest for Andy.
Det var et fantastisk arrangement.
Alle servitørene var kledd som feer.
En forlegger sa: "Du burde lage en bok om selskapeligheter."
Jeg sa til meg selv: "Catering er veldig flyktig."
Du jobber hardt, har en vakker feiring, så er alt borte.
Men hvis du skriver en bok som er godt likt,
varer den evig.
Forleggeren ville ha en bok i svart-hvitt
med noen bilder og oppskrifter, mer en kokebok enn noe annet.
Det første hun gjorde var å gjøre det tydelig
at dette skulle bli hennes bok.
Hvis vi ikke ville gjøre det på hennes måte,
var hun ikke interessert.
Jeg ville at den skulle ha fargebilder av mat og ideer,
en bok som enhver kunne åpne
og lære seg å arrangere en interessant feiring.
"Jeg vokste opp i en stor familie som alltid hadde gjester.
Jeg elsket at moren min med letthet la til ekstra plasser,
et stort fat med grønnsaker, en spesiell pai,
og blomster på bordet for å skape en spesiell anledning."
Veldig ambisiøs.
Entertaining handlet om mye, ikke bare mat.
Den var visjonær.
Jeg ville gi opplysning, informasjon og inspirasjon.
Ikke for dyrt, ikke for overdådig.
Bare vanlig nok til at damen på kafeen som serverer kaffe
kunne dra hjem og lage det samme hos seg selv
som vennene mine i herskapshusene i Greenwich laget.
Det var det samme.
Martha prøvde å vise vanlige kvinner
at de kunne bringe skjønnhet til sine hjem.
Jeg var publikum. Det var hemmeligheten.
Jeg var alle som leste den boken. Og de visste det.
Autentisiteten var så viktig.
De visste at jeg var den samme. Jeg vasket mitt eget hus.
Jeg oppdro mitt eget barn. Jeg hadde en ektemann.
Jeg hadde en hage.
Den personlige historien betydde mye for leseren.
Hun var den første kvinnen som så omsetteligheten i privatlivet sitt.
Martha var den første influenseren.
Hun er Martha Stewart, en utrolig caterer.
Jeg har sett i denne boken i timevis.
Hun skrev virkelig boken om selskapeligheter.
Vil du fylle en sukkerert?
"Vil du fylle en sukkerert?"
Vil du fylle en sukkerert?
Hun fikk mye oppmerksomhet.
Hun var blond og vakker. Hun hadde alt.
Crown ville ha flere bøker, så hun var i gang.
Hun hadde ett gir, forover.
Hun signerte en av bøkene mine med "Helt perfekt".
Alt hun gjorde skulle være helt perfekt.
På en måte ødela det livet hennes.
Fordi hun er ikke "helt perfekt".
Jeg brukte så mye tid på alt annet
og glemte å konsentrere meg om "livet".
Det høres ut som du angrer.
Hva er viktigere, et ekteskap eller en karriere?
- Si det du. - Jeg vet ikke.
Andy var veldig opptatt i forlagsbransjen,
og da han var der, var det alltid anstrengt.
Hun kritiserte det han hadde på eller måten han sa noe på.
Andy tok seg av forretningene.
Gjennom årene var de mer kollegaer en livspartnere.
De var i forskjellige univers.
Da Martha ville ha Andy i sitt univers,
var han ikke ivrig etter å være der.
Friksjonen mellom dem økte.
Og så gikk det rykter
om at Andy var involvert med jenta
som sto for blomsterdekorasjonene på Turkey Hill Farm.
Martha hørte alt og ble mer og mer opprørt.
Hun var panisk.
Migrene og søvnløshet.
Hun viste meg en gang at hun hadde revet ut håret sitt.
Hun var slem mot de ansatte. Hun hadde mistet kontrollen over Andy.
Hun fikk alle andre til å betale.
Robyn jobbet for meg. Hun hadde mistet leiligheten, og jeg sa:
"Du kan flytte inn i låven på de nederste to målene."
Vi hadde en liten leilighet der.
Andy innledet et forhold til henne da jeg var bortreist.
Det var som om jeg hadde gitt ham en godsak.
- Konfronterte du henne? - Ja, det gjorde jeg.
Jeg kastet henne ut umiddelbart. "Hva i helvete gjør du?"
Andy forrådte meg på eiendommen vår.
Ikke hyggelig.
Martha Stewart er her i dag.
Hun er redaktør for House Beautiful og bryllupsekspert.
- Denne damen kan bryllup. - Jeg tror det. Jeg har sett...
Hun promoterte boken Weddings.
Jeg husker at jeg tenkte det var et grusomt sammenløp.
TIL ANDY: VÅRT BRYLLUP VIL ALLTID VÆRE FAVORITTEN
Det er vanskelig for meg å snakke om det.
Noen liker denne selvmedlidenheten. Jeg gjør ikke det.
Jeg ga dem svært personlige brev.
Så gjett hva? Ta det ut av brevene.
"Kjære Andy,
jeg får ikke sove.
Jeg spiser ikke.
Huden min er bekymret og jeg har fått mange nye rynker.
Jeg er smertelig sjalu på dine andre kvinner.
Jeg orker ikke tanken på at du gjør våre ting med en annen."
"Kjære Andy,
jeg er veldig sårbar akkurat nå.
Jeg føler meg fysisk dårlig på grunn av alt dette,
som om hjernen min vil knuses."
"Kjære Andy, kanskje du vil gifte deg med henne og ta pengene mine
så hun kan male nakenportretter av seg selv.
Det er veldig pirrende, ikke sant.
Kanskje hun maler deg naken også.
Det maleriet vil jeg gjerne se.
Jeg er bekymret for privatlivet mitt og karrieren min.
Jeg sier til alle at du er bortreist.
Det er alt."
"Kjære Andy, jeg forstår at du vil ha sex andre.
Ingen vil bry seg mer om deg enn jeg.
Ingen vil elske deg så høyt.
Gi meg en sjanse til, Andy.
Jeg er så lei meg for så mye.
Hvorfor må det være for sent?"
"Kjære Andy,
igjen føler jeg meg forrådt og helt alene.
Når du sier at dette ikke er hjemmet ditt, etter alt vi gjorde her sammen,
hvorfor kan jeg ikke brenne det ned?
Jeg må dra til San Francisco og snakke om Weddings
og mitt vidunderlige liv. Jeg håper du nyter friheten din.
Og jeg håper flyet krasjer."
"Jeg sitter på et fly akkurat nå og gråter og hoster.
Jeg har feber og er så elendig. Det er utrolig.
Jeg burde vært vital, vakker, seksuell og ettertraktet.
Og her er jeg, et vrak.
Jeg er 45 år gammel, bekymret og ensom, alene, håpløs.
Fremtiden er dunkel."
Tjuesju år.
Det var han som ville skilles. Ikke jeg.
Han forkastet meg.
Jeg var 40 år. Jeg var nydelig.
Jeg var en begjærlig kvinne, men han behandlet meg som en utstøtt.
Han behandlet meg dårlig.
Og i gjengjeld behandlet jeg vel ham også dårlig.
Jeg var ikke utro. Han var utro.
Jeg sa alltid at jeg var en svane, og jeg var...
Alle svaner er monogame.
Jeg syntes monogami var beundringsverdig.
Men det viste seg at det ikke var... Det reddet ikke ekteskapet.
Kan vi skifte til et muntrere tema?
Jeg har plantet hvert eneste tre du ser.
Alle disse har jeg plantet.
Flere tusen.
Hallo.
Vi bruker de falne trærne som støtter under.
Alle trærne blir satt bort for vinteren.
En hage er et vakkert sted for meg, fordi jeg liker å få ting gjort.
Ikke sett den bort sånn. Den må trimmes.
Klipp den og legg litt jord her. Gi noe nytt sjansen til å vokse ut.
- Jeg skjønner. - Og denne kan trimmes helt ned.
- Ja. - Det vokser opp.
Tanken er at vi setter bort det som er klart for å settes bort.
Jeg vender aldri ryggen til.
- Fasang, ikke ødelegg pottene. - Ja.
Ikke ødelegg pottene.
Er det nye fundamentet bra?
Jeg ser på et problem og prøver å løse det.
Og Entertaining, Martha Stewart.
- Hallo, én, to, tre, fire, fem. - Hei.
Ikke ennå.
Jeg liker det luftig.
- Jeg liker ikke at alt er flatt. - Ja.
Man giftet seg med en mann, og det var alt.
Jeg tror ikke Martha forventet å ikke være gift.
Hun skammet seg over det.
Martha mislykkes ikke.
Det var en av de første gangene hun ikke greide å fikse det.
Hun var bekymret for at å dra på bokturné
når separasjonen ble offentlig, ville bli vanskelig.
Det viste seg at folk ikke brydde seg.
Tre, to...
De ville bare lære å bake kaker.
Kvinner over hele landet står i kø for å møte den fantastiske vertinnen,
hun som har solgt seg selv til det amerikanske folket
som perfeksjonens dronning.
Etter Andy dro, rettet jeg alt fokus mot jobben,
ideene for fremtiden, og heldigvis hadde jeg dem.
Heldigvis. Jeg kunne bare ha vært en eks-husmor.
Jeg lot det ikke skje, og det er jeg glad for.
Og det begynte med Kmart.
Martha Stewart tar med seg sin førsteklasses stil
til middelklasseshoppere på Kmart.
Martha Stewart sengetøy, serviser, duker.
Alt til hjemmet ditt.
Kmart ble ansett for å være så billig.
Martha var veldig forutseende da hun skjønte at partnerskap
med en storforhandler ville vært fantastisk.
Greenwich Garden Club avlyste opptredenen min
fordi jeg hadde signert med Kmart og de ville ikke ha noe nedskalert.
Hun forsto at selv om du ikke har mye penger,
kan du likevel ha god smak.
Det var sterkt.
Hadde du aldri hørt om Martha før,
hørte du om henne nå.
Vi ser mye av deg på TV i disse Kmart-reklamene.
Jeg tror mange synes at det er en rar kombinasjon.
- Synes du det er rart? - Nei.
Alle som handler på Kmart, og det er 77 millioner i måneden...
- Syttisju millioner i måneden? - Ja, og de vil ha vakre ting.
Jeg prøver å få lekre ting inn i butikken.
Hva gjør de på Kmart hvis de er...
På den tiden hadde jeg skrevet seks bøker,
og forleggeren min ville bare ha en bok i året av meg.
Jeg hadde mye mer å si, så jeg tenkte: "Hva med et magasin?"
Det fantes dameblader på den tiden,
men de hadde ikke skjønnheten og dybden av informasjon jeg ville ha.
Det var et stort tomrom.
Første stopp var Condé Nast.
Jeg snakket med S. I. Newhouse, og han sa:
"Hva slags navn ser du for deg?"
Og jeg sa "Martha Stewart Living".
"Det kan ikke være Martha Stewart."
Jeg sa: "Hvorfor ikke?" Han sa: "Det er Condé Nast.
Det er navnet vårt. Condé Nast." Han ville beskytte merkevaren.
Jeg gikk videre til Rupert Murdoch.
Han sa: "Jeg legger ned magasiner. Det er ikke vår greie.
Du bør snakke med Time."
Time var en manns verden. De forsto det ikke i det hele tatt.
Jeg sa: "Livet er et tema som kan dekkes om og om igjen
i mange år fremover."
"Living er grenseløst."
Han sa: "Hvis du mener det,
så er det kanskje en god idé.
Vi ville være det moderne kvinnebladet.
Ferier, underholdning, mat, dekorasjoner, barn, babyer, håndarbeid.
Det hadde aldri blitt satt sammen på ett sted før.
Vi laget et vakkert nummer,
og det ble utsolgt.
Takket være resesjonen, er magasinbransjen i en dyp krise.
Men i all dysterheten er det en solstråle,
Martha Stewart Living.
Martha Stewart Living ble en sensasjon over natten.
Jeg var på forsiden av nesten alle utgaver.
Vi ble en av de mest suksessrike oppstartsmagasiner noensinne.
Ta godt imot Martha Stewart.
På den tiden var det mange kvinner som sa: "Jeg vil ikke være husmor."
"Jeg vil jobbe. Jeg vil ha makt."
Hun forsto at mange kvinner i arbeidslivet fortsatt har en forbindelse til hjemmet.
Martha sa at du selv kunne være denne kunstneren.
Skjønnhet og perfeksjon kan være mektig.
Der er jeg i Westport.
Jeg hadde noen få venner,
men ikke mange.
Datteren min sa:
"Stedet å dra som en enslig kvinne om sommeren,
er Hamptons."
Så jeg dro for å se.
Megleren spurte: "Hva ser du etter?"
Jeg sa: "Hva med rønnen i den fineste gata?"
Entreprenørene sa: "Hva vil du gjøre?"
"Jeg vil ha den vakreste hagen med et vakkert hus."
Det var helt klart hennes visjon.
Vi jobbet med Lily Pond Lane i halvannet år.
Og da vi var ferdige, var det 50-årsdagen min.
Så jeg bestemte meg for å ha en stor 50-årsfeiring.
Det var en gigantisk fest. Alle var der.
Folk fra forretningsverdenen,
folk i filmbransjen, TV-bransjen.
Når hun var i den verdenen,
var det som om biljardkulen traff ti andre kuler,
og alt skjer.
Det var starten av Hamptons' beste æra.
Hun sier at hun blomstret sent, men jeg tror hun følte seg fri og sterk.
"Nå har jeg et nytt liv, og jeg skal leve det."
Jeg tror hun hadde flere romanser enn vi vet om.
Og jeg tror hun likte dem.
Martha likte ikke å være med menn som ikke var smarte.
Hun elsket Charles Simonyi, så hun elsket rike menn,
selv om de var rare.
Charles skapte Word og Excel hos Microsoft.
Et kjempegeni.
Vi begynte å dra overalt sammen. Det var et annerledes liv.
Han hadde eget fly og bygget en båt i Tyskland,
og jeg begynte å jobbe med båten med ham.
Jeg var ikke ute etter en ny ektemann.
Jeg fortsatte å jobbe, tenke, gjøre, som jeg alltid gjør.
Har du hatt noen forhold hvor du snakker om følelsene dine?
Nei. Det er nok derfor jeg ikke har hatt mange personlige forhold, for eksempel.
Fordi jeg...
...brydde meg ikke.
Jeg vet ikke hva grunnen er.
Det interesserer meg ikke så mye å vite:
"Charles, hvordan føler du deg nå?"
Jeg bryr meg ikke.
Jeg bryr meg om:
"Charles, hva gjør du? Hva tenker du på?"
Jeg tiltrekkes av folk som gjør ting hele tiden.
Jeg tenker mer på det jeg gjør,
det jeg jobber med, det jeg vil jobbe med, ting jeg vil oppnå.
Der er jeg best.
Neste steg var å lage TV.
Men Time var et konservativt selskap.
De følte at om folk så Martha på TV,
ville de ikke trenge å kjøpe magasinet.
Jeg hadde alltid håpet på å gjøre TV i forbindelse med magasinet.
Det ble kalt synergi,
det skitne ordet
på 1990-tallet.
Jeg ble ansett som gal. Men det funket.
Hvis du hadde sagt før Martha eksisterte_
"Vil du ha et TV-program om noen som har mye mer penger enn du har,
er mye penere enn du noen gang vil bli,
lever et fantastisk liv og gjør alt dette helt selv,
ville de sagt: "Nei."
Men da du laget det, elsket de det.
Det er bra.
Hun underviser bedre enn noen andre.
Du kan ikke bare forstå det, du vil gjøre det også.
Ikke kjør for lenge.
Vi hadde en generasjon med unge kvinner hvis mødre hadde jobbet.
De visste ikke hvordan de gjorde ting.
Hun følte at vi måtte vise folk nøyaktig hvordan man gjorde det,
steg for steg.
Det vi nå kaller gjør-det-selv. Det var en revolusjon for Amerika.
Et tema som alle sammen hatet
har plutselig blitt en nasjonal mani.
- Det er en mani. - Hva er det?
Livet.
Hverdagslivet.
For meg har det alltid vært et alvorlig tema.
Mine herrer, start motorene!
Kmart tok helt av. Alle kjøpte alt.
Vi tjente 70 millioner dollar i året. rett til bunnlinjen.
Hun så at hun kunne skape et imperium for seg selv.
Martha kjøpte tilbake navnet og magasinet fra Time.
Hun dro til Kmart for å hente penger, og de betalte ut provisjonen.
Det viste seg å bli bra, hvis jeg kan sitere Martha.
Plutselig eide vi 100 % av alt.
Det var starten på Martha Inc.
Planen var å skape et multimedieselskap.
Det var min idé å lage forretningsplanen som solsystemet.
Én person i sentrum.
Det hadde ikke blitt gjort slik før.
Det som begynte som et lite, hjemmebasert cateringfirma i 1976...
- Jeg elsker det. - ...har blitt
Martha Stewart Living Enterprises,
et multimedieselskap
som håver inn 200 millioner dollar i året.
Sannsynligvis det eneste kvinnelige enpersonskonglomeratet.
Hun var som en superstjerne. Det var Martha Stewart hvor enn du så.
Etter løsrivelsen fra Time,
planlegger Martha Stewart neste trekk, børsnotering.
KJØP MARTHA STEWART
Børsnotering er den amerikanske drømmen.
MARTHA STEWARTS UNIVERS
Hør på dette.
Martha Stewart.
Er den uberørte prinsessen virkelig ondskapens dronning?
Amerika kjenner henne som den muntre husmoren.
Jo mer du vet om denne kvinnen, desto mindre liker du henne.
På 90-tallet begynte hun virkelig å bli kritisert i pressen.
"Hun er mentalt ustabil. Hun er gal. Hun er sprø."
Det hjalp ikke rett før børsnoteringen.
Da vi skulle børsnoteres, handlet alt om Martha.
Alt sammen hviler på én person.
Jeg husker at folk i finansverdenen sa: "Vi holder oss unna."
Jeg syntes det var en solid forretningsplan.
Men da vi presenterte den for ulike investorer,
mente de at det var en risikabel investering
på grunn av personen som var midtpunktet.
De likte ikke tanken på et kvinnedrevet firma som dette.
Likte det ikke.
Det at Martha var varemerket,
var det den største frykten fra bankenes side.
Folk sa: "Hva om hun blir påkjørt?
Da er merket ødelagt."
RISIKOFAKTORER
Merket var basert på omdømmet
og troverdigheten hennes.
Her er en nyhet. Martha Stewart er ikke så perfekt.
Under "Hva er falskt?", Martha Stewart var på Today...
Du har brukt for mye tid på å strikke duker.
Og kanskje det er derfor mannen din forlot deg!
Jeg har alltid vært forbløffet over hvor mye hat folk har.
Noen ganger tror jeg det er fordi hun gjør noe som vi alle,
i teorien, kan gjøre.
Hun gjør det bare mye bedre. Det gjør folk gale.
Hvem har tid til alt dette?
For hver kvinne som lager et råflott pepperkakehus,
er det en million som ikke har tid til å bake.
Hun setter standarden.
Når folk ser hjemmet hennes, føler de seg mislykket.
Martha Stewart er det motsatte av avslappet.
Skapene blir malt på i... Du kan ikke si dette.
Litt humorløs, kanskje, men hvor morsom ville du vært
på fire timers søvn og et liv viet til detaljer?
Nei, be ham la fasadene være umalte.
Hun var en tøff sjef,
men noe av oppførselen hun hadde,
ville blitt applaudert om en mann gjorde det.
Det er en klisjé, men det er likevel sant.
Folk hadde andre forventninger til henne.
Menn ble irritert på henne.
Tanken på at du kunne være en husstellekspert og hurpe.
Det var et slags sammenstøt av ideer.
Ikke knekk den.
En som ser på Martha eller leser Martha
går kanskje på veggen fordi de aldri kommer til det
perfekte punktet med enkel perfeksjon.
Men kanskje.
Kanskje lager de aldri den kaken, men de kan drømme om den.
Kan vi få ut mikrofonen?
Hun bygde et multimedieimperium.
Nå vil Martha Stewart erobre Wall Street.
MSLO-TILBUD
Trodde du at dette ville skje da du startet?
Jeg visste det fra dag én.
Martha, ett til med hammeren.
For en ting å oppleve,
alt bråket, smilene og bjellen som ringer,
fordi du kunne se på tickeren at prisen gikk opp.
Hvordan føles det å eie et børsnotert selskap?
Vi er kjempeglade.
Det er bra.
Hadde du sett for deg at husligheten din
ville gjøre det så bra at selskapet ble børsnotert?
Når du har publikums tillit, kommer de når de trenger informasjon.
Vi er lærere, og målet er å fortsette å undervise.
Selges for 38 nå.
Jeg vil utbringe en skål
for at Martha Stewart Living Omnimedia
er veldig bra
og vil fortsette å være det i veldig lang tid.
Gael Towey, kan du også reise deg?
Alle kvinnene gikk inn på dametoalettet, og Martha sto der og sa:
"Jeg er den rikeste kvinnen i verden."
...dagens trekk som verdsetter aksjen hennes til 1,2 milliarder dollar.
- Fint. - Fin sum.
Bra for henne.
Du kunne ikke ha funnet noen som var lykkeligere på det tidspunktet.
Hun hadde oppnådd all suksessen at en liten jente fra Nutley,
hvis far var selger og hvis mor var lærer...
Du utstedte aksjene. Hvor mye tjente du?
- En milliard dollar. - Er du verdt en milliard dollar?
Hva betyr det å være den første kvinnelige selvgjorte milliardæren i USA?
Folk tok meg på alvor.
Jeg ble invitert til New York-børsens styre.
Jeg satt i styret for Revlon.
Vi hadde masse ressurser.
Det var bare rakettdrivstoff.
Vi skaffet et kontor i Starrett-Lehigh.
Den bygningen var forferdelig, men Martha så bare potensial.
Det var som å være på et OL-lag med de beste av de beste.
Vi produserte flere og flere magasiner.
Det startet med Living, så hadde vi Weddings,
så Baby, så Kids,
så Blueprint og Whole Living,
så Everyday Food.
Så var det TV-seriene. Ingenting vi ikke kunne gjøre.
Resten av verden begynte å forstå visjonen hennes.
Joan Didion skrev et veldig skarpt essay i The New Yorker
om at en kvinne som meg blir mektig.
"For kritikerne
representerer hun en bedrager som må avsløres,
en feil som må rettes opp."
"Samme hvor mye hun har, vil Martha ha mer."
"Hun vil ha det på sin måte og i sin verden,
ikke i gutteklubbenes eiendoms- og teknologiriker,
men i det delikate landet av servietthjerter og bryllupskaker."
"Det er ikke en kvinne som gjorde det beste ut av tradisjonelle ferdigheter.
Det handler om en kvinne som skapte sin egen børsnotering.
Det er en historie om handlekraft,
en Dust Bowl-historie,
en begrave-barnet-ditt-på-stien-historie,
jeg-skal-aldri-gå-sulten-igjen-historie,
en historie om Mildred Pierce,
en historie om at motet
til selv profesjonelt ufaglærte kvinner kan vinne
og vise mennene."
"Drømmene og frykten som Martha Stewart berører
er ikke av 'kvinnelig' husstell,
men kvinnelig kraft,
av kvinnen som setter seg ved bordet med mennene
og, fortsatt i forkleet,
vinner alle sjetongene."
Disse geniale bankmennene
så ikke den virkelige verdien av omnimedia. De så det bare ikke.
Men vi viste dem, ikke sant?
Det var toppen av suksess.
Og det varte en stund, men så tok det slutt.
Jeg var på vei til Cabo i Mexico
sammen med vennen min, Mariana Pasternak.
Vi hadde et bensinstopp i San Antonio i Texas.
Jeg ringte kontoret,
som en pliktoppfyllende direktør for et børsselskap skulle gjøre.
Assistenten min sa aksjemegleren min hadde ringt meg om ImClone.
Dr. Waksal hadde laget et medikament kalt Erbitux
som hadde stort potensial til å kurere flere sykdommer.
Så jeg ringte Peter Bacanovic, som var megleren min.
Det var en veldig kort samtale.
"Aksjen går ned. Jeg tror vi bør selge."
Jeg sa "Bra. Selg."
Jeg reiste videre til Cabo.
Jeg tenkte ikke på det igjen.
Seks måneder senere kollapset alt.
FBI arresterte Sam Waksal kl. 06.30 i morges.
Begikk du innsidehandel?
Samuel Waksal fant ut den 26. desember i fjor,
to dager før kunngjøringen, at FDA ikke ville godkjenne Erbitux.
Waksal ble siktet og to familiemedlemmer ble tipset.
Han er en av mange direktører
anklaget for å berike seg selv og sine medarbeidere,
mens mange aksjonærer taper en formue.
På den tiden
hadde man rikinger som lekte seg med aksjer
og mente at de var hevet over loven.
Det moderne skurkegalleriet tjente millioner,
mens de ledet selskapene til randen av økonomisk ruin.
Ordet for det er skandaløst.
Justisdepartementet etablerte en spesialenhet
som fokuserte på hvitsnippkriminalitet. Folkets tillit forsvant
etter de mange skandalene.
Hvor er troverdigheten når disse personene gjør ting
som du leser om nesten hver dag?
TILLITEN PÅ SPILL
Så med ImClone er kronologien som følger.
DESEMBER 2002
Myndighetene møtte flere etter å ha lansert ImClone-aksjen
før kunngjøringen om at resultatene ikke var gode.
FDA KUNNGJØR ERBITUX-AVVISNING
Så navn kommer opp.
Blant dem er Martha Stewart.
Martha Stewart.
Jeg ble overrasket da advokatfirmaet mitt ringte
om at jeg var innkalt hos statsadvokaten
for å spørre om mitt salg av ImClone.
De fikk meg i en taxi og vi dro til sentrum. Advokatene mine sa:
"Hvis noe er uklart, sier du: 'Jeg husker ikke.'"
Jeg var ikke redd. Jeg hadde ikke gjort noe galt.
Advokatene trodde heller ikke det.
Jeg gjorde som advokatene sa.
Jeg svarte så sannferdig og så ærlig som jeg kunne.
Hvis jeg ikke husket noe, sa jeg det.
Så dro jeg på jobb.
Folket ble ikke oppmerksomme på etterforskningen før i juni 2002,
da Sam ble arrestert.
Det var da sirkuset begynte.
Også under granskning, Waksals venn, Martha Stewart,
som solgte ImClone-aksjer samme dag som Waksals familie solgte.
Aksjer i selskapet, Martha Stewart Omnimedia,
har gått ned med 22 % siden nyhetene om ImClone-salget.
Det juridiske teamet... Jeg ble bedt om å være stille.
Dårlig råd.
Hun tapte mye. I stedet for å selge på Kmart,
må hun kanskje handle der.
Det er et selskap som eksisterer kun
for å fremme livsstilen og imaget til direktøren.
Hvis omdømmet blir skadet,
lider selskapet skikkelig.
For en vakker dag i New York, ikke sant?
Det var så fint at Martha Stewart gjorde innsidehandelen utendørs.
Det er fakta.
Stewart unngår kameraene, men det har ikke stoppet spørsmålene.
Martha var interessant for pressen. Det måtte håndteres.
I en uttalelse sier Stewart at hun "ikke hadde upassende informasjon
og at transaksjonen var helt lovlig."
Martha er på sitt ukentlige besøk på The Early Show.
- Godt å se deg. - Vi skal lage salat, men...
Ja, men først må jeg spørre deg om noe.
Du har gitt ut en uttalelse at du ikke var involvert
i innsidehandel.
Men du har ikke kommentert det.
Hva vil du si om anklagene?
Som du forstår,
så er jeg involvert i en etterforskning som har alvorlige implikasjoner.
Det er mange involverte i etterforskningen,
så akkurat nå kan jeg ikke kommentere det.
Og jeg håper virkelig at saken er løst i nær fremtid.
Verden lurte på hva som skjedde med aksjesalget,
og det var ikke noe godt svar.
Jeg har ingenting å si. Jeg kan ikke si noe.
Og som jeg sa, jeg tror det løser seg i nærmeste fremtid.
Og jeg blir renvasket av latterligheten.
Jeg vet at imaget er viktig for deg
og alt du har skapt gjennom årene.
Midt i oppstyret har aksjekursen falt.
Så medievanviddet rundt dette den siste uken,
hvordan er det å stå midt i det?
Ankeret presset henne, og...
Jeg vil fokusere på salaten.
"Jeg vil bare lage salaten min."
På direkten. Det var ikke bra.
Det var umiddelbart i pressen.
STEWART SVARER AFFEKTERT
"Tåler ikke steken", bla, bla.
Det var masse greier som matet historiene.
Bilder av henne og Sam.
Historien var virkelig levende.
Det var enormt mye av negativ tabloiddekning.
Journalister ville sette sitt preg på historiene,
og hun var det største målet.
Det var utrolig.
Det fortsatte.
Den måneden, sommeren, høsten stoppet det aldri.
HVEM SKULLE TRODD DET?
Alle sitt fokus, særlig statsadvokaten,
var at Sam hadde tipset Martha om FDA-nyheten.
Det er en ekte forbrytelse.
Men hun hadde ikke snakket med ham før etter salget.
Sam hadde enorme problemer.
Ingen slipper unna med det. Jeg forstår det ikke.
Men når det gjelder Martha, så tipset han ikke henne.
Marthas advokater var veldig lettet.
Du sa folk fra SEC og Justisdepartementet var der.
- Spurte de deg om Martha? - Ja.
Mye?
Ja.
De ville at jeg skulle si at jeg sa det.
Hadde jeg gjort det, ville jeg gått fri.
Det føltes som om at hvis de kunne få Martha,
ville de blitt utrolig glade.
Jeg ringte moren min og sa: "Hvis jeg sier at jeg tipset Martha,
lar de meg være." Hun sa: "Si at du tipset Martha.
Morsom tanke, men jeg gjorde det ikke.
Jeg ga ikke Martha Stewart innsideinformasjon. Punktum.
Og forresten, bare så vi vet det...
Vet du hvem som ba meg om det?
Jim Comey.
STATSADVOKAT I NEW YORK
God dag.
Vi er her i ettermiddag for å kunngjøre dette kontorets siktelse
samt sivile siktelser fra SEC
mot Martha Stewart og Peter Bacanovic.
La meg snakke om det som ikke står i tiltalen.
Ms. Stewart og Mr. Bacanovic er ikke siktet for innsidehandel.
Det kan virke rart ved første øyekast.
Men det er, etter min mening, riktig behandling av saken.
Peter Bacanovic og Martha Stewart
hadde ikke snakket med noen i Waksal-familien.
Så det de gjorde var ikke ulovlig.
Regjeringen måtte revurdere saken sin.
Straffesaken handler om å lyve.
Å lyve til FBI,
lyve til SEC og lyve til investorer.
Folk sa:
"Hvordan kan du bli siktet for å lyve om en ikke-eksisterende forbrytelse?"
Det var et godt spørsmål.
Hun var ikke siktet for innsidehandel,
men under intervjuet
hadde vi følelsen av at hun ikke var sannferdig om hvorfor hun solgte.
Hun sa hun ikke husket å ha hørt at Waksal solgte.
Det var ikke derfor hun solgte.
Vi trodde hun visste at Sam Waksal solgte aksjene.
Det er ulovlig å lyve til FBI, og det har store konsekvenser.
Comey elsket drama og var åpenbart veldig ambisiøs.
Han ble nestleder for Justisdepartementet, leder av FBl.
Hvis de bare hadde gjort
det foreldre har lært sine barn i evigheter,
nemlig at å lyve aldri er en løsning.
"Det handler om å lyve." Kom igjen.
Nittifem av 100 statsadvokater ville ikke ført denne saken.
Comey var selvgod, og var ikke redd for å gjøre ting andre ikke ville gjort.
Martha kunne brukes
til å få det til å se ut som de gjorde noe,
selv om saken ikke var knyttet til selskapet.
Det er mange som tror Martha Stewart blir uthengt
fordi hun er vellykket, fordi hun er kvinne.
Hvorfor Martha Stewart?
Stewart blir ikke straffeforfulgt på grunn av hvem hun er,
men på grunn av det hun gjorde.
Jeg aner ikke hva de tenkte.
Jeg tror de var en gjeng stolte menn
som ikke tålte å bli ydmyket
siden de ikke tok henne for innsidehandel,
og de ville ha hevn.
Ellers var de bare en gjeng skinnhellige duster.
Hun blir nå tiltalt i en høyprofilert sak
om noe som ikke var en forbrytelse.
- Det plager mange. - Det er plagsomt.
- Hvorfor går de etter henne? - Bak sperringen!
Mange sa den gangen at de brukte henne som syndebukk.
Salget Martha gjorde
som fikk henne i trøbbel var verdt rundt 45 000 dollar,
en liten sum i den store sammenhengen.
Alle spurte, "Hva om hun blir påkjørt av en buss?"
Ingen sa: "Hva om hun blir tiltalt for å lyve til politiet?"
Ingen sa det.
På CBS Market Watch,
Martha Stewart-skandalen har gått hardt utover medieselskapet.
Ned 86 prosent fra i fjor.
Hver eneste nye detalj som jobber mot henne,
møtes med jubel mange steder.
Pressen var ute etter Martha, og Martha personlig, ikke selskapet.
Den største hemmelige gleden:
å se Martha Stewart løpe inn i et tinghus under en paraply.
Folk hadde ekle holdninger til Martha.
- Hvorfor elsker folk å hate henne? - Alle vil se at frøken Perfekt mislykkes.
Du får frem dype følelser hos folk.
Hvorfor er det så mange som hater deg?
Det er dag én i rettssaken mot Martha Stewart,
og hele verden ser på.
Rettssaker handler om konkurrerende historier.
Og historien deres var ganske enkel å presentere.
Fancy Martha fikk et tips, og så løy hun om det.
I vår historie
har vi en kvinne kjent for å alltid ha kontroll
og for å være perfeksjonist, men hun husker ikke hva som skjedde.
Det er vanskelig.
- God morgen. - Hvordan går det?
Helt flott.
Hun kunne ha erklært seg skyldig. Det var samtaler for å løse saken.
Hun ville ikke innrømme at hun hadde løyet.
Du må reise deg i retten og si: "Jeg løy med vilje til regjeringen."
Jeg spurte aldri: "Tror du at du var skyldig?"
Hun gjorde ikke det.
Hun ville aldri ha tilstått noe sånt.
Hun opprettholdt sin uskyld gjennom kroppsspråket til siste slutt.
Etter hvert som dagene gikk, ble det åpenbart at det ikke ville gå bra.
Rettssaken utviklet seg raskt til:
"Løy hun da hun sa aksjesalget ikke hadde noe med Sam Waksal å gjøre?"
Spørsmålet var:
"Hvordan vet vi om hun fortalte sannheten?"
Det viste seg at den som visste det,
var Peter Bacanovics sekretær, Douglas Faneuil.
Dette stjernevitnet er en 28-åring med babyfjes
som statsadvokaten vil bruke for å bevise at Stewart løy
om hvorfor hun solgte aksjene i ImClone for to år siden.
Doug Faneuil var det viktigste beviset.
Bacanovic hadde bedt ham
om å si til Martha Stewart at Waksal solgte aksjene
så hun kunne foreta seg noe.
Faneuil vitnet om at Bacanovic ba ham om å fortelle Stewart om Waksal-salget.
Vitnemålet hans virket sannferdig,
inkludert det faktum at Martha behandlet ham dårlig,
fordi folk visste at Martha behandlet undersåtter dårlig.
"Jeg har aldri blitt behandlet frekkere av en fremmed på telefonen.
Hun la faktisk på."
Ikke bare fortalte han
om ting som var inkriminerende for Martha,
Han fortalte om Martha. Han fortalte om hvordan hun var.
"Hun laget den latterligste lyden jeg har hørt fra en voksen,
som en brølende løve under vann."
MARTHA KALTE MEG EN !@#$%
Vi fikk plutselig et vindu til den ekte Martha,
den ufordragelige bøllen
som mange i New York visste om, men ikke allmennheten.
Faneuil beskrev Stewart som frekk på telefonen,
og bekreftet at hun truet med å flytte kontoen sin
hvis ventemusikken ikke ble endret.
Aktoratet ville fremstille Martha Stewart som en vanskelig, ufordragelig person.
De ville fremstille henne som skurken, og de lyktes bra med det.
Martha Stewart har blitt beskrevet som en smålig, nedverdigende
og dårlig person.
Selv om det ikke burde bety noe i en slik sak,
betyr det noe.
Det får menns oppmerksomhet.
En kvinne som er uhøflig og avviser en mann.
Så det handler bare om at hun er kvinne?
Prøver du å overbevise meg om det?
Det handler om en målrettet straffeforfølgelse
av en person som er kvinne, men som også er en viss type kvinne,
en svært vellykket kvinne, en arrogant kvinne.
Vår bekymring er at dette sier at du ikke kan være ei hurpe.
Det er en hurpejakt.
Vi var der bare fordi hun var berømt og var i trøbbel.
Den kombinasjonen selger aviser.
Alle ville ha sin del av historien.
Martha er veldig opptatt av hvordan hun blir oppfattet.
Pressedekningen var nådeløs, og omtrent alt var negativt.
Det var obskønt.
Og jeg måtte beholde fatningen, holde hodet høyt å unngå å gråte.
For forretningskvinner gråter ikke?
Du gråter ikke.
Etter hvert som saken fortsatte, ble bevisenes trommer høyere,
og de nådde crescendo med Mariana Pasternak...
...som var den siste spikeren i kista.
Hun var min beste venn.
Jeg var forlover i bryllupet hennes. Jeg var gudmor til barna hennes.
Mariana Pasternak var Martha Stewarts venn,
og hun var på ferie med Martha mens dette pågikk.
Martha nevnte kort for meg at hun solgte ImClone-aksjen.
Hun visste at hun ikke burde sagt det. Hun gjorde meg til et vitne.
God dag, Miss Pasternak.
Husker du at du snakket med Ms. Stewart om aksjemeglere da dere var i Mexico?
Jeg husker en kort uttalelse, og det var:
"Er det ikke fint å ha meglere som forteller deg sånt?"
Det var som et tordenskrall i retten i det øyeblikket.
Det var en knusende replikk.
Den talte direkte til aktoratets sak om at Martha ble tipset
av aksjemegleren, Peter Bacanovic,
om at Waksal-familien solgte aksjer i ImClone Systems.
Det avdekket henne som løgner.
Ifølge henne visste Martha Stewart
at Sam Waksal solgte ImClone-aksjene.
Det er sakens viktigste tema.
Jeg vitnet ærlig, som min juridiske forpliktelse var.
Det var derfor jeg sa det.
Jeg så Martha i øynene,
og jeg så det iskalde blikket hennes. Jeg visste at vennskapet var over.
Da Mariana kom til vitneboksen, var hun et skadet menneske.
Hun var redd. Hun ble fortalt hva hun skulle si.
Det gjorde meg trist.
Hun var menneskelig, og hun var åpenbart under mye press.
Man kunne ikke unngå å se at hun så såret ut.
La Martha være! La henne være!
Vi var forferdet.
Det var opprørende å se hva som skjedde med henne.
Hun er søt. La henne være. La Martha være.
Mens Stewarts støttespillere samles utenfor tinghuset for å vente,
er juryen der inne og diskuterer fakta.
Analytikere sier at aktoratets problem er at
samme hvor overbevisende vitnene har vært,
har de ingen direkte beviser.
Det beste forsvaret er at saken aldri burde gått til retten.
For at juryen skal se på det og si:
"Dette virker som en selektiv rettsforfølgelse."
På den andre siden, om de fokuserer på spørsmålet:
"Tror vi at hun hadde blitt tipset." Jeg tror Martha Stewart er i trøbbel.
Du står når de kommer inn.
Det er veldig anspent.
Medlemmer av juryen,
Jeg har mottatt dommen deres, og nå skal jeg lese den.
Tiltalte Martha Stewart...
Skyldig på alle disse punktene.
SKYLDIG!
New York Post-damen var der
og så skikkelig selvgod ut.
Hun hadde skrevet fæle ting under hele rettssaken.
Hun er død nå, takk og lov. Hun må ikke...
Ingen må holde ut med den dritten hun skrev.
Datteren min besvimte da de leste opp dommen.
Stakkars jente.
Det var så grusomt og uforståelig.
Så våknet jeg, og dessverre var jeg der fortsatt.
Martha Stewart, nå en dømt forbryter, forlot tinghuset til litt jubel.
Vi elsker Martha!
Det var så grusomt for meg at jeg måtte oppleve det,
å være et trofé for disse idiotene på statsadvokatens kontor.
De statsadvokatene burde blitt lagt i en Cuisinart på maks varme.
Jeg var et trofé.
En fremstående kvinne, den første milliardærkvinnen i Amerika,
"Vi tok henne."
Nå blir jeg fortalt at handelen er stanset
av Marthas aksjer.
Etter juryens dom, falt prisen til rundt ti dollar.
Analytikere tror at den vil gå ned til fem dollar.
Stewarts TV-program ble kansellert i dag
av 18 CBS- og UPN-kanaler.
Annonsører har flyktet fra magasinet hennes.
Hun var et av de sterkeste merkene noensinne.
Sterkere enn Coke, sterkere enn McDonald's.
Martha Stewart tok mer og mer avstand fra medieselskapet hun bygde,
trakk seg fra styret i Martha Stewart Living Omnimedia
og trakk seg som kreativ leder.
Jeg var på toppen av verden.
Jeg satt i styret for New York-børsen.
Jeg satt i styret i Revlon Corporation.
Jeg mistet kontroll over firmaet og alle styrevervene.
Helt forferdelig.
DET ER DÅRLIG
Det er full panikk akkurat nå på Martha Stewart Living.
Jeg tror det er over for Martha Stewart Omnimedia.
Hun er skuffet over at hun føler at livet hennes bortkastet.
Alt hun har gjort blir glemt grunnet noe trivielt
som kanskje ikke skjedde.
I UKENE FØR STRAFFEUTMÅLINGEN
INVITERTE MARTHA ET FILMTEAM TIL Å FILME EN PÅSKEBRUNSJ.
Mange vil vite dette: Hvordan går det med deg?
Jeg vil ikke ha en intervjuerstemme.
Nei, vi skal...
Vi skal prøve å gjøre alt med din stemme.
Da bør det ikke være et spørsmål. Bare snakk om...
Si: "Snakk om dette." Ikke spør meg om noe.
- Ta deg sammen. - Kom igjen.
Er du klar?
Fint og søtt.
Så dette er 1. påskedag 2004.
Og jeg har invitert
et sted mellom 16 og 20 personer til brunsj.
Menyen er hardkokte egg, som jeg allerede har laget,
blodappelsinkremkake som Alexis lager.
Laksen...
Det er en måned før straffeutmålingen. Jeg vet ingenting.
Hvordan forbereder du deg på det som kan skje?
Du går til tannlegen og gynekologen
og sørger for at du er i så god form som mulig
så kroppen og tankene tåler det som kommer.
- Skal beinene ut? - Ja, det er hele vitsen.
Skal jeg vise deg?
Pressen gjorde meg til en person jeg ikke er.
Jeg har ikke vært den ekle og fæle personen
visse utgivelser beskriver.
Jeg er streng og kravstor,
og jeg er alle de bra tingene som gjør en person vellykket.
Nylig kritiserte jeg en tekopp.
Jeg sa: "Hvordan selger den?"
Han sa: "Ikke bra." Jeg sa: "Vet du hvorfor?
Ta opp tekoppen.
Får fingeren plass i håndtaket"
Han tok det som grusom kritikk.
At jeg sa det, ble brukt mot meg.
At jeg kritiserte et tekopphåndtak fra mitt eget firma
ble sett på som noe dårlig.
Jeg mener at det er bra.
Bruk aldri såpe.
Aldri.
Det ville aldri ha blitt med i katalogen.
Skal jeg gå på tå hev rundt en så stor idi... tulling?
Hvilken kniv bruker du?
- Denne. - Er ikke det en dum kniv?
- Jeg vet ikke. - Hvorfor?
Hvorfor bruker du en liten kniv på en stor appelsin?
Vet du hvor fort en stor kniv skjærer?
Det får man ikke på film, for jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
Ok?
Bruk en stor kniv til å skjære appelsiner.
Du må følge med og være effektiv.
Så mye lettere. Ok?
Har du vært i et fengsel?
Nei, det har jeg ikke.
Aner du hvordan det er?
Nei, egentlig ikke.
Kroppsvisitasjoner...
Det er vel ikke kroppsvisitasjoner i et lavsikkerhetsfengsel.
- Jo. - Kanskje jeg er uinformert.
Kanskje du burde sjekke hvordan det er i fengsel.
Jeg vil ikke høres dum ut. Jeg vil ikke snakke om det.
Klarer du det? Uansett hva?
Du ser ned på det føderale tinghuset på nedre Manhattan akkurat nå.
Martha Stewart kommer ut av tinghuset
etter å ha fått straffen fra dommer Miriam Cedarbaum.
Fem måneder i fengsel,
fem måneders hjemmesoning,
to års prøvetid
og en bot på 30 000 dollar.
Det var veldig emosjonelt da hun ble dømt.
Redd Martha!
Så sjokkerende.
Urettferdighet!
VI ELSKER DEG, MARTHA
Velkommen til Alderson,
fengselsbyen
som blir Martha Stewarts hjem de neste fem månedene.
Kallenavnet er Camp Cupcake,
men fangeleiren i Alderson i West Virginia er ingen piknik.
Fengselsvaktene kan ikke garantere at den berømte innsatte ikke blir plaget.
Kan vi følge henne rundt og sørge for at ingen planer henne?
Nei.
Stewart har hatt kontroll.
Hvor vanskelig blir det for Martha Stewart å gi opp kontrollen?
Det blir forferdelig for Martha Stewart.
Dag 1 av 150
"Fredag 8. oktober.
Skrevet kl. 05.55.
Perleøredobber ok, selv om de ble kommentert.
Kontaktlinser er ikke tillatt.
Fysisk undersøkelse, fratatt alle klær.
Ned på huk, armene ut,
host.
Pinlig."
Jeg måtte gjøre alt du ser på film.
Du kan ikke engang tro at du må gjennom det.
"Tatt til rom J11, andre etasje.
Rommet mitt har en gammel køyeseng,
metallfjær og metallramme.
"Fjærene er veldig slappe og dermed en ugunstig seng.
Jeg ville foretrukket overkøya, men er man over 62,
får man automatisk underkøya."
DAG 2 AV 150
"04.00, våkne.
"05.00, dusj, sjampo.
07.00, kaffe.
Det som bekymrer meg er den dårlige kvaliteten på maten
og mangelen på ferske varer,
for det er mat med mye stivelse, karbohydrater og fett.
Ingenting er rent."
Vi hadde den verste kaffen.
Jeg var ikke en kaffedrikker. men den kaffen var forferdelig.
Melken var... alt var grusomt.
"Bibliotekbesøk.
Så Grand Canyon, Reader's Digest-serien.
Man må bruke denne tiden til å lære noe nytt hver dag.
Det er en spøk å ha meg her,
og alle ser ut til å vite det."
DAG 6 AV 150
"I dag så jeg to veldig velkledde damer som gikk,
og jeg gikk forbi dem og sa hvor fin dagen og de var.
Da jeg innså, basert på den store nøkkelringer,
at de var vakter,
rørte jeg lett ved lenken.
Jeg ble innkalt for å bli fortalt at jeg aldri kunne berøre en vakt
uten å få alvorlig reprimande.
Jeg ba om unnskyldning,
men hendelsen var så liten
at jeg ikke tenkte på den resten av dagen."
Jeg ble satt på isolat fordi jeg tok på en vakt.
Verken mat eller vann på en dag.
Dette var Camp Cupcake. Det var kallenavnet.
Det var ingen cupcake.
Jeg dro dit nesten hver helg.
Jeg kom kvelden før og sto opp rundt fire om natten
og tok med store tepper,
fordi du måtte komme ut av bilen for å få et bord.
Jeg så henne komme inn i fengselsklær og -briller.
Jeg hadde aldri sett Martha med briller.
Hun var litt forlegen,
særlig overfor meg som hun hadde kjent så lenge.
Og det var folk der som ville gjøre noe med henne.
De ville skade henne.
Sent på kvelden, på vei hjem i mørket, kunne du bli angrepet.
Folk ble angrepet, banket og slått.
Sånt skjedde.
Jeg ble advart.
Jeg var ikke beskyttet.
DAG 17 AV 150.
"Enda en dag.
Jeg gikk til drivhusene.
Det er ingen gjødsel, potter, frø og sånt.
Det er en liten hage plantet av en innsatt
som skal være her lenge.
Hun har heller ingen ressurser.
Jeg ga henne noen hagebøker, og hun var veldig takknemlig."
"Fengsel gjør ingenting for å reformere, rehabilitere, utdanne, gjøre folk bedre
eller få dem til å gå videre til bedre ting."
DAG 19 AV 150
"Charles Simonyi. For det første, hvordan går det?
Jeg har ikke fått en e-post eller melding fra deg på lenge.
"Jeg vil gjerne høre fra deg."
Hvorfor kom kjæresten på besøk bare én gang?
Han likte ikke å være med en som var i fengsel.
Han var ute på båten, som flyter rundt i verden.
VI SEES SNART.
INNTIL DA, KLEM.
Det såret meg.
DAG 22 AV 150
"Dagene går i ett, og jeg føler meg veldig isolert.
Litt alene.
Litt ensom."
"Jeg føler meg uviktig i dag,
som om ingen ville savne meg om jeg aldri kom tilbake."
Du skrev at du lurte på om...
...du ikke kom tilbake, ville ingen savne deg?
Jeg måtte holde på selvtilliten
og min overbevisning om at jeg var en god person.
Det var en forferdelig tid.
Her er en jente fra en familie
på åtte i Nutley i New Jersey, som får en god idé,
bygger det opp til noe bra og tjener på det.
Det er historien min.
Så faller hun ned i et hull.
Og det hullet... Jeg måtte klatre ut av et jævla hull.
"Sto opp 06.00, dusjet, kledde på meg,
fikset litt på badet ovenpå, ukens jobb.
Dro til kapellet hvor de muslimske kvinnene
hadde bedt meg om å tale til en samling interessante sjeler
som vil forbedre seg selv og forbedre situasjonen sin.
Jeg oppmuntret til entreprenørskap om de hadde en unik og tydelig idé,
en som ville hjelpe andre, en idé som mange trengte eller ønsket.
Det samme jeg har sagt i mange år,
som fortsatt gir mening."
Jeg vet at jentene lærte noe av det jeg sa.
Jeg ble bedt om å hjelpe til med forretningsplaner.
Det var interessant å høre disse kvinnenes håp og drømmer.
Først var hun litt sjefete. Hun var vant til å være sjef.
Men det tok ikke lang tid før hun innså at vi alle var sammen om det.
"Susan Spry plukket løvetann, gaukesyre, villløk og hvitløk
og ga meg halve avlingen.
Hun har vært her i tolv år. Smart. En gartner under opplæring.
Hun er så glad for å ha noen å snakke med om hagearbeid,
plukking, helse og grønnsaker med.
Jeg gleder meg til et festmåltid."
Martha prøvde å gjøre livet behagelig.
Hun sa: "Jeg vil ha middag. Vi lager agurksandwicher."
Jeg tenkte: "Hva er en agurksandwich? Jeg vet ikke hva det er."
Hun var hyggelig mot alle. Hun ville være en del av andres liv der.
"Tiden går fort, og snart er jeg tilbake der jeg hører hjemme.
Det er mye å diskutere, tenke på, planlegge.
Når jeg slipper ut i mars, må alt være klart så jeg kan jobbe."
DAG 149 AV 150
God ettermiddag. Selv om Martha Stewarts tid ikke er omme før på søndag,
er det mange som mener at hun kan slippe ut i morgen tidlig,
akkurat i tide til våren og akkurat i tide til neste kapittel av Martha Inc.
"Fengsel.
Hvordan var det egentlig?
Var jeg redd? Var jeg bekymret? Kjedet jeg meg?
For første gang på mange år hadde jeg tid til å tenke,
ikke bekymre meg,
bli kvitt stresset fra de siste tre årene.
Nye venner. Nye ideer som spirer. Evnen, gjennom alt, til å være produktiv.
Min tilbakekomst til livet faller sammen med vårens ankomst
og alt som er friskt og nytt."
Vi ble gode venner.
Vi hjalp hverandre gjennom en vanskelig tid.
Jeg tror at Martha hadde en dyp innvirkning på meg.
"Og jeg ønsker, av hele mitt hjerte,
at jeg kunne hjelpe alle disse kvinnene med å finne bedre liv
for dem, barna deres
og familiene deres."
DAG 150 AV 150
Martha Stewarts fem måneder i et føderalt fengsel er over.
Der er hun, Martha Stewart.
Hvordan føler du deg?
Vi hentet henne,
og mine første ord til henne var "Hva faen har du på deg?"
I fengselet fant jeg de beste håndverkerne.
Denne vakre ponchoen var en gave fra en av de innsatte.
Den så bra ut da jeg dro fra fengselet.
Kjæresten min, Charles, sendte flyet sitt for å hente meg.
Jeg var så glad for å være ute.
Til stormende applaus på Manhattan i dag
kom Martha Stewart tilbake på jobb etter mer enn et par fridager.
Hun samlet og takket de ansatte hos Martha Stewart Omnimedia.
Jeg er glad i dere alle sammen.
Og jeg er glad for å være hjemme.
Før hadde hun vært veldig opptatt av hva folk mente om henne.
Så skjedde det verste som kunne skje.
DE 50 MEKTIGSTE KVINNENE
Og hun overlevde.
Hun ble satt fri av å dra i fengsel.
"JEG KAN IKKE KNUSES"
Jeg er fri.
Ingen fotlenke.
Mark Burnett, skaperen av The Apprentice, foreslo et daglig show, The Martha Show.
Jeg ble glad, for selvfølgelig vil jeg gjøre det.
Er du tilbake?
Jeg håper jeg har gjenoppstått som lærer,
som en leverandør av god informasjon.
Vi blander krydderet, så gnir du det inn i kjøttet.
Mark Burnett ville ha et talkshow med ulike gjester,
og jeg ville ha mitt eget læringsformat.
Hun var sårbar akkurat da.
Hadde ikke Martha vært i fengsel,
ville hun ikke inngått en avtale med Burnett. Hun mistet kontrollen.
Og resultatet ble ikke det hun eller publikum forventet.
Det føltes bare tvunget.
Jeg vil lære deg noe i dag. Lager du mye mat hjemme eller ikke?
Jeg kan ikke forestille meg at Martha ville bruke tiden sin
med kjendiser som ikke var eksperter på det de gjorde.
De pokkers TV-showene var en grad av ondskap.
Folk likte ikke Martha Stewart fordi hun hang med kjendiser
eller var kjendis selv.
Det var på grunn av det hun sto for.
Og TV-showet var ikke ekte for Martha.
Mark Burnett forsto seg ikke på Martha Stewart.
Publikum og tarvelig musikk og...
Det var mer som et fengsel
enn å være på Alderson.
Når hun har kontrollen,
fungerer det bedre enn om hun lar andre gjøre det.
Martha ville gjøre så mye,
men hun fikk ikke være CEO på grunn av dommen.
Stewart satser hardt for å redde selskapet.
I år har de tapt 35 millioner dollar.
Reforhandlingen av Kmart-kontrakten var ynkelig.
Og avtalene vi ble tilbudt var ikke like lukrative.
Når du ikke tjener pengene du må tjene, oppstår det mye forvirring.
Forholdet til autentisitet ble stadig vanskeligere å holde fast ved.
Du kan ikke gjøre alt perfekt.
På 2000-tallet
ble Martha Stewart Living Omnimedia
i økende grad et krympende selskap som slet.
Hennes sosiale og kulturelle relevans sank.
Med Martha ute av sjefsstolen,
ville det ikke fungere like bra.
Martha hadde ikke kontrollen for å få selskapet tilbake.
Selskapet var børsnotert.
I enkelte anliggender måtte Martha holde seg unna,
og hun hadde ingen autoritet.
Det var vanskelig å akseptere.
Jeg var mye mer behendig før fengsel.
Livet mitt ble litt mindre spennende.
Og jeg tror også det påvirket forholdet mitt til Charles.
Vi var på en omfattende reise.
Vi besøkte Islands president og lå i sengen,
og han sa: "Martha, jeg skal gifte meg."
Han sa: "Jeg skal gifte meg med Lisa."
Jeg sa: "Hvilken Lisa?"
Han hadde ikke sagt et ord.
"Foreldrene hennes vil ikke at jeg skal snakke med deg igjen."
Det var det verste noen kunne gjøre.
Hvordan kan en mann som tilbrakte 15 år med meg
bare gjøre det?
For en dum ting å gjøre mot noen du faktisk brydde deg om.
Så, andre "skilsmisse".
Wall Street Journal skriver at Martha Stewart skal selge imperiet,
kalt Martha Stewart Living Omnimedia, til et lisensfirma...
...sekvensielle lisenser på en rekke merker,
inkludert ting i Jessica Simpsons kolleksjon
og Linens 'n Things.
Det var et knusende øyeblikk fordi det markerte slutten på en æra.
Det finnes øyeblikk i tiden som er vendepunkter.
Når jeg ser tilbake på det, tenker jeg: "Herregud, som det ødela alt."
Hun ville hatt et selskap som ville vært verdt titalls milliarder dollar.
Det ville vært stort. Hele verden ville vært annerledes.
Se det for deg.
Firmaet mitt ble grunnlagt av meg,
basert på alle mine ideer, min kreativitet og mine indre tanker.
Nå er det borte.
Å eies av noen andre er ikke det samme som å ha ditt eget firma.
- Hvor mye penger? - Tapte jeg?
Selv tror jeg...
500 millioner?
Nei, sikkert mer enn 1 milliard dollar, så klart.
Mer enn 1 milliard?
Ja, og...
Det holder. La oss fokusere på fremtiden.
Etter det, om du vil tro på mojo,
tror jeg mojoen min ble skadet.
Jeg var ikke like dyktig som før.
Noe bremset meg.
Men jeg har to mottoer.
Det ene er: "Lær noe nytt hver dag."
Det andre er:
"Har du endret deg, er du endret."
Endre på hagen om du ikke liker den.
Riv opp alt og start på nytt.
Justin!
Justin Bieber var på mange måter på sitt livs laveste punkt.
Hva sa du?
Jeg skal banke deg, for faen.
Så manageren hans og Justin
syntes at Comedy Centrals Roast ville være en mulighet
til å komme seg ut av dette rotet
som skjedde rundt ham.
Mye sto på spill.
Alt er lov. Det er en roast. Du kjører på.
Justins manager ringte meg en dag og sa:
"Jeg har fått tak i den beste noensinne: Martha Stewart."
Martha, se hit!
Martha er en legende, og hun bidrar med sin egen erfaring i fengselet.
Justin var på samme bane. Det var som en intervensjon.
På det tidspunktet hadde Martha vært av lufta i noen år.
Kulturelt sett hadde hun blitt ganske irrelevant.
Hvordan reagerte du da de inviterte det til Biebers roast?
Kult.
Det var veldig overraskende. Jeg bare: "Hva?"
Publisisten min sa:
"Det er litt utenfor miljøet ditt."
Datteren min sa: "Ja, bli med på Comedy Central.
Har du noen gang sett Roast på Comedy Central?"
Jeg sa: "Jeg tror det."
Jeg hadde ikke sett det.
Hei, Martha!
God kveld. Jeg heter Kevin Hart.
Velkommen til Comedy Central-roasten av Justin Bieber.
Ja!
Vi skal gi denne gutten julingen han fortjener.
Det skal vi!
For alle svarte som lurer på hvem den gamle, hvite kvinnen er,
det er Martha Stewart.
Ja, der. Det er Martha Stewart.
Martha Stewart tok av seg skjorta i garderoben min. Stopp.
Ikke misforstå.
Hun ville bare at jeg skulle puppeknulle henne!
Jeg prøver bare å lette på stemningen.
Alexis sa: "Du vet at de roaster deg også?"
Jeg tenkte ikke over det.
Martha, det er fint å se deg samhandle med svarte for første gang siden fengsel.
Det er veldig fint.
Martha er så gammel, hennes første periode var renessansen.
Den virkelige overraskelsen for oss alle
var det alle andre sa om henne.
Vi hadde ikke blitt advart om det.
Vi har så mange rappere på scenen, men Martha har sonet lengst.
Det som skjer under en roast er for å få frem latter,
men også for å få frem en slags sannhet.
Martha Stewart.
Først og fremst, takk, Kevin Hart.
Det er flott å være her... Der er du.
Å sitte her å høre deg rope ut vitser den siste timen,
er det tøffeste jeg har opplevd.
Som vi alle vet, er Kevin en av de største filmstjernene akkurat nå,
og han fortjener det. Han har slitt i årevis.
Da han endelig fikk sin første store lønn, brukte han 150 000 dollar på en klokke.
Jeg har glemt begrepet for det.
Det er ikke afroamerikansk-rik. Jeg kommer på det.
En skulle aldri trodd at Snoop Dogg er 43 år nå,
for det er tre ganger så lenge som ekte hunder lever,
og dobbelt så lenge som de fleste vennene hans.
Du forventet at hun skulle være ganske snill.
Hun var det motsatte.
Jeg driver mye med hagearbeid, men du har uten tvil
det skitneste, slitneste hakket jeg har sett.
Det sjokkerte publikum. Var Martha Stewart så morsom?
Nå til grunnen til at jeg er her, nemlig å gi Justin Bieber noen tips
for når han uunngåelig havner i fengsel.
Du ville ikke overlevd ei uke bak murene, så følg med.
Det første du trenger, er en shank.
Jeg laget min av en kam og en pakke tyggis.
Jeg skal vise deg senere. Det er så enkelt.
Bubblicious fungerer best. og det er også gøy å si.
Da jeg var bak murene,
ville alle hood rats på avdelingen
ha en bit av Martha Stewart,
så jeg måtte gi en bitch juling.
Jeg gikk inn i matsalen,
så meg ut den største traktorlesben
og stakk henne.
Etter det var fengsel enklere enn å lage blåbærscones.
Hun var roastens stjerne.
Det var et genistrek.
Det var strålende på mange måter, fordi Martha tok tilbake identiteten sin.
Det gjorde inntrykk.
Det kastet henne inn i et yngre publikum,
som sa: "Hun er en av oss."
Jeg satt ved siden av Snoop i sju timer.
Han røykte joint på joint,
jeg ble mer og mer stein av å sitte der.
Vi satte ved siden av hverandre,
og den passive røykingen min skapte en idé
om at vi burde henge sammen og snakke om ting.
I starten handlet det om å si at jeg liker det hun gjør og hvordan.
Det var en oppgradering for meg å være i hennes nærvær.
Og det skapte et eventyr.
Vi har satt sammen et morsomt, rart,
underholdende middagsshow hvor vi faktisk lager mat.
Det er bra å blande kulturer.
Det er et utsøkt par på grunn av alt hun representerer,
og han er hennes rake motsetning.
Det ble en hit.
- Kom igjen, Martha. - Ja.
Jeg liker måten du spinner sukker rundt ballene på.
Jeg fattet ingenting da jeg så deg med Martha.
Jeg vokste opp med Snoop.
Da vi fikk sjansen til å henge,
oppdaget vi at vi liker det samme og har samme syn på livet.
Vi elsker å elske og å undervise.
Jeg sier det igjen.
Følger du ikke Martha Stewart på sosiale medier,
går du glipp av noe.
MIN VENN JUSTIN B!
Hun omfavnet sosiale medier
på en måte som de fleste i 70-årene ikke hadde peiling på.
Jeg tok denne tidligere i dag.
Kulturen fant henne igjen.
Og hun er fortsatt den Martha vi kjente fra flere tiår siden.
Utnytt tiden mens du kan.
Merket overlevde fordi det var noe ekte der.
Hun er en hustler, og hun er smart som faen.
Og action.
BIC EZ Reach-lightere, perfekt til å tenne på...
Alle feiringene.
Det vanskeligste å gjøre er å beholde kulturell relevans
som en eldre kvinne, og hun har greid det.
Nå har hun funnet opp seg selv på nytt som en sexy bestemor.
- Det kalles en tørstefelle. - Jeg hørte det.
Her er årets forsidemodell,
Martha Stewart.
Hun er Sports Illustrateds eldste badedraktmodell.
Hundre milliarder etterligninger.
Ikke prøv å begrense Martha Stewart.
Hun er nyoppfinnelsens mor.
Den absolutte amerikanske kvinnen i vår tid.
Det er bare en håndfull mennesker
som bokstavelig talt har forandret hvordan vi lever i vår kultur,
hva vi kjøper, hva vi tenker på,
og hun er en av dem.
Martha skapte en verden av frodighet og skjønnhet.
Hennes spesialitet var god smak og kreativitet.
Den er borte.
Vi var en tristere verden.
Hun var latterlig perfekt, og det medfører litt ensomhet,
særlig om du er kvinne. Det er automatisk.
Hele veien har det vært folk som tvilte,
hatere og folk som ville ta henne.
En del av de bemerkelsesverdige aspektene ved historien, er at hun overvunnet det.
Ved å akseptere det hun ikke kunne kontrollere,
ble hun mer relevant for verden.
Hun sluttet å være gudinnen og ble en av oss,
en av kvinnene som hadde det tøft
og kom ut og sa: "Jeg ser fremover."
Jeg bare sjekker at alt har vann og vokser bra.
Jeg er bekymret for frøplantene.
"Den kulturelle betydningen av Martha Stewarts suksess
ligger dypt i selve suksessen...
...så selv problemene hennes er en del av budskapet,
ikke skadelig, men en del av merket."
"Hun har ikke stemplet seg som Superwoman,
men som Everywoman."
Jeg har alltid lett etter tomrom.
Hva finnes ikke? Hva burde finnes?
Hvordan kan jeg fylle tomrommet?
Du ser en åker
og forvandler den til en fantastisk hage.
Du ser en blomst som ikke burde være der og bytter den ut med noe som passer.
Jeg vil ikke godta ufullkommenhet.
Men jeg har lært når man blir eldre,
er ufullkommenheter litt mer ok
enn de var da jeg var litt yngre.
Ufullkommenhet er noe du kan takle.
Tekst: Mari Hegstad Rowland