De kan ikke bygge fra klokken syv om morgenen.
-Du skal skrive en bog. -Hvad kan jeg gøre?
Naboerne på begge sider renoverer køkken.
Det er umuligt at fokusere.
Men det inspirerede mig til digtet "Ode til trykluftsbor."
Hov, de fjerner min udstilling.
Åh nej. I det mindste var din bog i vinduet
i hvad, næsten ti måneder?
Ti måneder, to uger og fire dage.
-Men hvem tæller? -Tja...
Jeg elsker den bog, og jeg er spændt på den næste.
Jeg må hellere komme på arbejde. Chefen venter.
Min forlægger beder mig om at ringe. Kaffe senere?
Jeg prøver at skrive, men jeg vil høre
-om dit nye job! -Det kan du tro.
De smider mig ikke bare væk.
ROMANTIK I ROCKY MOUNTAINS
Hej Allen. Hvordan går det?
Bedre, når jeg hører godt nyt om din anden bog. Hvordan går det?
Det er et interessant spørgsmål.
-Nu kommer det... -For jeg har skitseret
-og arbejdet på nogle vendepunkter. -Emily.
Din første bog gjorde det godt, men du kan ikke hvile på laurbærrene.
Tro mig, jeg hviler ikke på noget.
Det er bare lidt mere vanskeligt med den nye bog.
Du er en dygtig forfatter, når du rent faktisk skriver noget.
Men ledelsen siger, at hvis vi ikke ser
de første tre kapitler, inden måneden er omme...
-Så annullerer de din bog. -Og jeg begår kontraktbrud.
Den skulle have været færdig for måneder siden, ja,
så de har brugt penge på at promovere en bog,
der ikke findes, og nu vil de begrænse skaden.
-Har du færdige kapitler? -Du ved, det er...
Jeg er svært at skrive om kærlighed lige efter et brud.
Lige efter? Der er gået næsten et år.
Okay, det...
Det er bare svært at skrive, og jeg ved ikke hvorfor.
Alle steder i Boulder minder mig om Michael.
Men ikke mere om mig. Hvordan er dit nye job?
Jeg har kun været der en uge, men tænk,
det er så svært at bestyre ejendomme.
Du kommer til at gøre det så godt.
Vent... Jeg har en idé, der kunne hjælpe os begge.
Jeg ved ikke, om jeg kan hjælpes, men sig frem.
Min chef fik en opringning i morges.
En vicevært på en ejendom, de bestyrer,
måtte rejse, fordi hans far var faldet.
-Er han okay. -Han klarer sig.
Men de har brug for en ny vintervicevært hurtigst muligt.
Vicevært? Hvad mener du?
Det er en tom hytte oppe i bjergene.
Den tilhører en rig familie i Europa,
der ikke har været der i årevis.
Hvad har det med mig at gøre?
Du har brug for et roligt sted at skrive, så du kan fokusere.
Og sagde du ikke, at du ikke kunne tænke romantik
-i Boulder lige nu? -Jo...
Og det ville se godt ud for mig
at løse problemet.
Min chef er desperat.
Det lyder magisk med en vinterhytte,
men jeg har aldrig været vicevært før.
Hvad ville det kræve?
Du skal bare banke istapper af taget og lade vandet løbe,
så rørene ikke fryser til. Ikke andet.
Fordi ejerne aldrig er der,
er det ret selvkørende.
Wow. Det er smukt.
Lidt luftforandring skader vel ikke.
Hvis nu jeg ville, hvad er så næste skridt?
Møde min chef og læse kontrakten igennem. Ikke andet.
Et vinterligt skriverefugium.
Okay! Hvor skriver jeg under?
"Emily, nøglen åbner døren,
og kuglepennen er til at skrive noget storartet med.
Held og lykke. Becca."
Det kunne jeg vænne mig til.
-Hvad synes du om stedet? -Det er vidunderligt!
Så indbydende og varmt med en interessant indretning.
Det her sted er perfekt.
Min chef er meget tilfreds med mig,
så hvis du også får skrevet noget, har alle vundet.
Er det romantisk? Du skriver trods alt en kærlighedsroman.
Ja. Helt alene.
Ja!
Nej...
KOM OVER DIN SKRIVEBLOKERING
FOTOGRAFIER
En frisk start på morgenen skader vel ikke.
Jeg taler allerede med mig selv.
Hvem er det?
Hvad? Hallo? Hej.
Hvis det er en pakke, så læg den bare.
-Tak. -Nej, jeg er ikke et postbud.
Vil du være sød at åbne døren?
-Det kommer ikke til at ske. -Hvorfor ikke?
Clayton, det er okay. Læg dig til at sove.
Mine fire brødre sover,
og militærrangere bliver så trætte, når de har fri.
Jeg kan bevise, jeg har været her.
Der burde stå et skrivebord ved vinduet med en fjerpen
og hænge et våbenskjold over pejsen.
Så skal jeg først kontakte ejendomsfirmaet.
Jeg har endda en nøgle, den lader bare til ikke at virke.
-Hvor har du nøglen fra? -Min familie ejer hytten.
Jeg er Henry.
Den familie, der ejer hytten, bor et sted...
I Europa, ja. Concordia, nærmere bestemt.
-Jeg beklager. -Det er helt i orden.
Det er bare lidt iskoldt derude.
Bliver du så?
-Hvem er du? -Emily?
-Hvad laver du her? -Arbejder.
-Hvilket arbejde? -Passer dine rør.
Og holder indbrudstyve væk.
-Ligner jeg en tyv? -Måske.
En velklædt en. Jeg skal lige ringe til nogen.
Jeg er virkelig træt, og der er så meget at lave.
Kan du sætte vand over til te?
Kom, Fritz. Der er ingen tid at spilde.
Aha, der er flere.
Henry, der er ingen undskyldning for at køre sådan.
Undskyld, Tilson. De bjergsving var for fristende.
Du skulle have holdt tempoet.
Hvis du insisterer på at køre selv, så lad Fritz køre med.
-Hvad er det? -Jeg ved ikke.
En eller anden Emily-person.
-Hvad foregår der her? -Jeg er åbenbart indbrudstyv.
Jeg sagde "måske".
Din omhu er imponerende men fejlplaceret.
Jeg har talt med din arbejdsgiver,
ejendomsfirmaet.
Du er frk. Miller, antager jeg.
-Ja. -Vi er fløjet ind fra Concordia.
Jeg ville have ringet, men din telefon er slukket?
Jeg glemte at lade den op i aftes.
Tilson, ring op til min far. Fritz, gamle jas.
Kig lige på den påståede sportsvogn.
-Affjedringen føles lidt tvivlsom. -Javel.
Undskyld. Vi må ikke vække Clayton
og resten af militærrangerne, vel?
-Det fandt jeg på. -Gjorde du?
-For en sikkerheds skyld. -Hvor er du kløgtig.
Deres Højhed, vi er bagude.
Selvfølgelig. Emily, hvad blev der af den te?
Vent... "Deres Højhed"?
Det er den rette tiltale for kronprinsen af Concordia.
Sikkert. En prins!
Du må gerne søge på nettet.
Jeg har ikke noget signal.
Vi har vores eget hotspot med.
Kodeordet er: "AfMedDeresHoveder!" I et ord.
Prins Henry er en spøgefugl.
Det opfangede jeg ikke.
En prins?
HENRY ANGIER PRINS AF CONCORDIA
Undskyld...
Deres Højhed, jeg... Skal jeg neje eller bukke, eller...
Bare "godmorgen" er fint.
Godmorgen.
Jeg må hellere klæde om.
Du får nok brug for dine sokker.
Du godeste, undskyld.
Jeg fandt et hul i mine støvler i går,
og jeg ville bare tørre dem.
På Concordias våbenskjold?
Er det et våbenskjold? Hvor flot.
Hvad er din rolle her?
Jeg er viceværten.
-Viceværten? -Er det så svært at tro?
Jeg kan bare ikke se, at du udretter så meget.
Okay.
Interessante hjemmesko.
Jeg skifter lige tøj og tager de hjemmesko af.
Nej, flyveturen gik fint.
Nej, far. Jeg er hjemme om en uge,
når min opgave er løst. Det har jeg sagt.
Kan Edwina ikke klare ministerrådsmødet denne gang?
Hvad har man ellers kongelige søskende til?
-Okay. Tilson, min kalender, tak. -Ja, Deres Højhed.
Ja, måske kan jeg passe det ind.
Så han er virkelig en prins?
Kortvarigt, i hvert fald. I næste uge bliver han konge.
Lad mig introducere dig. Fritz...
Jeg er Fritz, sikkerhedsvagt og chauffør.
En fornøjelse, Fritz.
Og jeg er frk. Tilson, prinsens stabschef.
Det er mit job at sikre, at prinsens kongelige pligter
udføres til punkt og prikke.
Jeg er med. Skønt.
I virker til at have meget travlt.
Jeg kom bare for at sige, at jeg samler mine ting,
pakker og overlader jer til jeres kongelige sager.
Hvorfor det?
Nu er I her jo.
I vil ikke have mig rendende.
Hvad vi vil, og hvad vi behøver, er to forskellige ting.
Du er vicevært, ikke?
Jo, de seneste 24 timer.
På grund af kort varsel er kun Fritz og jeg
her til at sørge for prinsens behov.
Vi har stadig brug for din hjælp i den uge, vi er her.
Mit job var at banke løse istapper
og holde rørene i gang.
Det skal du også, mens du sørger for andre ting.
Det kræver normalt omkring 12 personer
at sørge for prinsens behov.
Jeg tror, der er sket en misforståelse.
Nej, jeg tror, det er dig, der ikke har forstået.
Må jeg minde dig om den kontrakt, du har underskrevet?
Hvis du har nogen problemer,
må du kontakte ejendomsfirmaet.
Nej. Hør, jeg...
Jeg kom for at få ro og fred.
-Jeg er forfatter, og... -Det var alt.
Tilbage til arbejdet.
Og jeg stod der
i min lyserøde morgenkåbe og kaninhjemmesko!
-Det var ydmygende! -De kom uanmeldt.
Jeg anede det ikke. Min chef sagde, det er flere år siden sidst.
Det er ikke din skyld.
Men de kan ikke have ret i det med kontrakten.
Jeg er ked af det, men jeg har lige læst det med småt.
"Viceværten skal hjælpe med alle rimelige anmodninger
fra ejeren af ejendommen eller deres repræsentant."
Som forfatter burde jeg bemærke ordene.
Jeg burde have læst det hele.
Det hele er min skyld. Kom bare hjem.
-Jeg tager mig af det. -Tak.
Du er der for at skrive, ikke for at få en masse drama.
Drama? Vent lidt.
Hvis jeg opsiger min kontrakt, giver det din nye chef et dårligt indtryk.
Jeg klare mig. Jeg finder på noget.
Nej, Becca. Ved du hvad? Det går nok.
Jeg skriver om aftenen og i anden fritid.
Men deadlinen for din bog...
-Er du sikker, Emily? -Helt sikker.
Desuden skal jeg som forfatter være åben
over for nye oplevelser og interessante karakterer.
Måske giver det her mig nyt materiale til min bog.
Hvis du er sikker.
Jeg tror faktisk allerede, jeg har nogle.
-Frk. Miller, jeg beder. -Ja, frk. Tilson.
Jeg fjerner mine ting, som du bad om.
Også alle de andre rum, du forsøgte at skrive i.
Hvad er alt det her til for?
Prinsen har møder
og videoopkald planlagt dagen lang.
Hvad er det her?
Min idébog. Den er vigtig.
Tilson! Jeg har brug for dine tanker om sidste sætning i min tale.
Den nye slutning lyder sådan her:
"Så, damer og herrer og samlede dignitarer,
denne traktat vil gavne begge vores nationer
med 20 procent mere højteknologisk handel
og 18 procent højere landbrugseksport."
-Hvordan lyder det? -Lidt stift, faktisk.
Undskyld mig?
Hov, undskyld, Deres Højhed.
Jeg syntes bare, det lød lidt formelt.
Selvfølgelig lyder det formelt.
Talen er skrevet af flere medemmer
af Concordias udenrigsministerium for at optø handel
med en af vores besværlige naboer,
nationen Ancadia.
Havde du et bedre forslag?
Så er det en glædelig anledning, ikke?
-Jo. -Hvad med noget i retning af...
"Så, tidligere rivaler og nu fremtidige venner,
denne glade dag er længe ventet.
En chance for at bytte sværd ud med mikrochips,
og uenigheder ud med æbler." Noget i den stil.
Og så: "Til fordel for begge vores stolte nationer fremover."
-Det kan jeg godt lide. -Kan du?
-Det kunne godt fungere. -Det var så lidt.
Undskyld, mine manerer. Tak.
Det er min kuglepen.
Frk. Miller... Må jeg tale med dig?
Ja.
Wow! Alt det her... Planlægger I en invasion?
Prinsen insisterer på en strengt tilrettelagt dagsplan
for ikke at spilde et eneste minut af sin tid.
Hvis jeg var så organiseret, ville jeg skrive en bog om ugen.
Ja. Angående det...
Du er måske nok forfatter,
men du er også en del af den kongelige husholdning denne uge.
Ja, men jeg har tænkt mig at skrive i min fritid.
Du må bruge din fritid, som du har lyst.
Men som et medlem af staben
skal du være klar over, hvad der forventes.
-Okay. -For det første
giver du ikke bare din mening til kende for prinsen på den måde.
-Han har meget travlt. -Men hjalp det ham ikke?
Det er irrelevant. Du taler kun, når du tiltales.
-Ikke andet. -Forstået, okay.
-Hvad ellers? -Angående dine pligter,
så skal du starte dagen med at skaffe prinsens morgenavis.
Kan han ikke læse nyheder online?
Prinsen sætter pris på en rigtig avis til sin morgenmad,
der serveres klokken 7.05 hver morgen.
Okay. Avis, tjek.
Prinsen læser The London Concord for at holde sig opdateret.
Den her by har ikke andet
end et par magasiner på tankstationen.
Du finder på noget. Videre.
Prinsen foretrækker blødkogte æg.
Jeg er nødt til at stoppe dig der. Jeg kan ikke lave mad.
Prinsens personlige koks kone gik i fødsel,
da vi kørte mod lufthavnen,
så derfor må du træde til i stedet.
Der skal altid være
ild i pejsen og friskbrygget te.
Teen skal serveres ved mellem 76 og 85 grader,
med mindre prinsen beder om oolong,
som skal serveres ved mellem 82 og 87 grader.
-Nogen spørgsmål? -Kun et.
Kan vi tage det igen fra toppen?
Fritz, vi er frosset igen.
-Vi er tilbage, hr. -Okay.
Som jeg sagde,
en tale til fabrikantforeningen via webcam
er rigeligt, det lover jeg dig.
Det handler ikke kun om, hvordan ting gøres.
Pjækker du fra dine royale pligter, storebror?
Tværtimod. Jeg sidder og taler med jer begge lige nu,
og hvis jeg var derhjemme,
kunne jeg ikke tage mig af vigtige sager her.
Bare rolig, Henry. Jeg dækker for dig, mens du er væk.
Jeg har leget dronning før,
da jeg var seks og tog mors diadem på.
Ja. Du har mange hatte på.
Tak, Edwina. Du er min redning.
Din onkels gamle hjem er næppe en sag,
der kræver din opmærksomhed en uge inden din kroning.
Det her sted betyder meget for mig. Og du kender loven, far.
En konge kan ikke eje eller arve land uden for kongeriget,
så det her sted skal sælges næste uge, inden jeg krones.
Lad os nu ikke mundhugges mere.
Det er vi enige om.
-Banke, banke på. -Kom ind.
Klokken er 7.05.
-Hvad er det? -Min morgenmad, tror jeg?
Beklager. Brødristeren driller,
og jeg havde lidt problemer med de blødkogte æg,
-så jeg lavede røræg. -Hvordan blev de så grå?
Jeg er faktisk ikke sikker.
-Men teen har den rigtige farve. -Gudskelov.
Henry... Hvem er det?
Ja...
Emily, det er min... Far, det her er Emily.
Hun er vicevært i hytten.
Det er min far, kong William.
En fornøjelse, Deres Majestæt.
Jeg ville neje, men jeg vil ikke spilde noget.
Bare rolig. Du har hænderne fulde. Især med min stædige søn.
-Er det min morgenavis? -Ja! The London Concord.
Jeg var nødt til at udskrive den og tape den sammen.
Ellers andet?
Nej, du har vist gjort rigeligt.
Alletiders. En fornøjelse, Deres Majestæt.
Det var min kuglepen.
Far, angående mødet i Overhuset på fredag,
så tænkte jeg, at vi bør diskutere traktaten.
Angående det, så talte jeg med ambassadøren i går,
og jeg har nogle meget afgørende oplysninger.
Ja? Angående det? Fritz, vi har mistet ham igen.
Der var den.
Strømstikket var blevet løsnet.
Hvem i alverden gjorde det?
-Ups. -"Ups"?
Vi var ved at diskutere vigtige statsanliggender.
Giv mig to minutter, så er du online igen, hr.
-Deres Højhed, undskyld. -Det er i orden.
Jeg forstår bare ikke, hvorfor du er fløjet helt herud
for at holde de møder derhjemme.
Hvad hvis jeg er på ferie?
Er det dig på ferie, vil jeg nødig se dig arbejde.
Jeg er her for at sælge hytten.
Jo før, desto bedre.
Eller forstår du ikke en deadline?
Det er en ting, jeg virkelig forstår.
Undskyld mig, Deres Højhed.
Værsgo. Jeg får dig online igen på et øjeblik.
Hvad i alverden?
Undskyld mig?
Undskyld, hallo!
-Pause! -Den var god, hr.
-Hvad er der? -Undskyld, jeg forstyrrer...
-Men nu, hvor du gør? -Jamen...
I gør det virkelig godt, forresten.
Vi må kunne gøre det, så det fungerer for os alle.
Hvor lang tid tager det her? Eller kan I gøre det mere stille?
-Jeg har præcis... -Tretten minutter.
Tretten minutter til min træning,
og så beder du os om at fægte mere stille?
Tretten minutter? Strålende. Det er fint.
Jeg prøver bare at få skrevet lidt,
og I lyder som en flok pirater.
Pirater? Du skal vide, at fægtning er en af de ældste
og sværeste sportsgrene i hele verden.
Lige så svært som at skrive med pirater uden for døren?
Fægtning er som skak i bevægelse.
Det er sparring med stål.
Og at skrive er sparring med ord.
Og jeg tror lige, jeg fik det sidste ord indført.
Dobbelt tid, endnu højere.
-Godaften, frøken. -Hej Fritz. Har du haft en god dag?
Ja tak. Hans Højhed har meget travlt.
Diplomatiske opkald, statsoverhoveder, tutorlektioner.
Har du brug for noget? Du ser lidt utilpas ud.
Jeg leder bare efter noget.
Min idébog!
Åh nej! Undskyld!
Henry frøs, og jeg troede, det var affald.
-Jeg er ked af det. -Hvad er det for en larm?
Min notesbog er i ilden!
Fritz! Vær nu sød.
-Hent nogle rene klude. -Javel.
Det må du undskylde. Hvad var det for noget?
Det er den, jeg skriver mine idéer ned i, og den er ødelagt.
Det må du undskylde.
Jamen...
Jeg er sikker på, at du kan få nogle nye idéer.
Idéer er ikke teboller! Man kan ikke bare bestille flere.
Du synes, det er sjovt?
Nej, jeg... Undskyld.
Tusind gange undskyld.
Ved du hvad? Du ser...
Du ser skøn ud i aften, Deres Højhed. Godnat.
Hun er sandelig bramfri.
Det er hun. Skal frk. Tilson tale med hende?
Nej, ellers tak.
-Du har en... -Hvad?
-Glem det. -Hvad?
-Hej Fritz. -Der er du. Jeg var ikke sikker.
Jeg er her, men kommer ingen vegne med at skrive.
Jeg vil nødig forstyrre, men frk. Tilson vil tale med dig.
Er jeg blevet hidkaldt?
-Jeg kommer straks. -Tak.
-Frk. Tilson, du ringede? -Ja.
Prinsen er taget ind til byen for at løbe ærinder,
men det er tirsdag, og om tirsdagen får prinsen
friske croissanter og syltetøj til sin eftermiddagste.
Hvor skulle jeg kunne finde friske croissanter?
-De må have dem i byen. -Det er en meget lille by.
Du er vicevært. Så vis, at du er værdig.
Croissanter? Beklager.
Der er ikke stor efterspørgsel.
Men jeg laver saltkringler, hvis du er til eksotiske ting.
Ellers tak. Det er lidt en croissant-nødsituation.
-Det er en lang historie. -Du ser bekendt ud.
-Har vi mødt hinanden før? -Det tror jeg ikke.
-Jeg er lige kommet. -Er du her for at stå på ski?
Det ville jeg ønske.
Jeg er midlertidig vicevært i den store hytte på Skyview.
Jeg prøver på at skrive. Jeg er forfatter.
Jamen dog! Noget, jeg har hørt om?
Kun en roman indtil videre. Romantik i Rocky Mountains?
Bliv, hvor du er.
-Hvad? -Jeg elsker den bog!
Den bedste, jeg har læst i år.
Fantastisk! Det er jeg glad for.
Emily Miller, lige her i min donutbutik.
Hvornår kommer din næste bog?
Så snart jeg kan overvinde min skriveblokering.
Hvordan finder du på dine historier?
Det er et godt spørgsmål.
Nogle gange kommer inspirationen nemt, andre gange ikke.
Men af og til dukker der en gnist op ud af det blå.
Apropos...
Laver du friske donuts i den nærmeste fremtid?
Jeg skulle til at lave nogle, da du kom ind.
Kan du dreje nogle i form af en croissant?
Jeg forstår, hvor du vil hen.
Fordi jeg var så vild med din bog, vil jeg gøre et forsøg.
Ja!
-Så lidt. -Tak!
Wilson. Tak fordi, du ville mødes her.
Jeg beklager ventetiden.
Som jeg sagde over telefonen, skal arbejdet i gang med det samme.
Ekstremt hurtigt, faktisk.
Huset begynder at blive vist frem på fredag,
hvilket betyder, at arbejdet i hytten skal være færdigt.
Hvis du underskriver checken, går jeg i gang.
Her er et overslag for materialerne.
Som du kan se, har vi gipsplader, maling og så videre.
Det virker lidt dyrt.
Især her. Et femcifret startgebyr?
Du sagde, at det haster, og jeg har allerede for meget at lave.
Og det koster ekstra
at komme forrest i køen, og materialerne er dyre.
Hvis du ser på...
-Hvad laver du her? -Jeg skulle bare hente nogle ting.
Hr. Wilson, det er Emily Miller.
Emily hjælper os i hytten.
-Hej. -Jeg overhørte lige...
Det er dejligt, at du er så populær, hr. Wilson.
Ja, mit hold og jeg har lige lagt et tag længere nede ad vejen.
Og vi arbejder på en indkørsel her til morgen.
-Så vi har ret travlt. -Virkelig?
Det er utroligt, for normalt
giver det hård hud at lægge et tag.
Og dine hænder ser flotte ud. Godt gået.
Jeg har gode handsker på.
Samme mærke som dine støvler?
For de fleste mennesker,
der lavede indkørsel, ville deres støvler
blive fyldt med tjære, og dine ser rene ud.
Det er bemærkelsesværdigt.
Men hvis du ikke kan undvære et højt startgebyr, er det fint.
Så går vi med ham fra i går. Hans overslag var lavere.
Og du har alligevel travlt. Det var en fornøjelse.
Jeg er sikker på, at der er lidt råderum.
Jeg kan, du ved...
Nej, jeg dropper gebyret.
-Jeg dropper gebyret. -Okay, godt.
Det her ser ud som detailpriser for maling og træ.
Men din leverandørrabat skærer 20 % af, ikke?
Undskyld, jeg blandede mig.
Jeg kunne ikke bare stå der
og se ham udnytte en naiv...
En nytilkommen.
Hvorfor antager du, at jeg er en naiv nytilkommen?
Hvis en leverandør ser, at du har penge,
vil han prøve at tage dem, så...
Inden din næste forhandling bør du måske
parkere din smarte europæiske sportsvogn længere væk.
Ja, jeg kan se din pointe.
Hvordan kan det være, at du ved så meget om den slags?
Før jeg var forfatter, var jeg faktisk revisor
for et stort byggefirma i Denver.
Du var meget imponerende.
Før jeg glemmer det...
Den her er til dig.
En erstatning af den, der gik op i røg.
Der er måske ingen idéer i endnu,
men når du kan tænke så hurtigt,
er den sikkert snart fyldt op.
Tusind tak.
-Åh nej. -Hvad?
-Åh gud. -Hvad er der?
Det er Nigel Bolan.
Han er en fotografisk provokatør for de concordiske sladderblade.
Hvad laver han her? Åh gud.
Måske er han på ferie?
Det er langt at rejse for at stå på ski, men ikke for et fotografi.
-Han kommer. Hurtigt. -Okay.
-Hvad med lidt brunch? -Okay.
Denne vej.
Det behøvede du ikke, Deres Højhed.
Det er så lidt. Og du behøver ikke at sige "Deres Højhed".
Deres Excellence så?
Bare "Henry" er fint.
Der er ikke noget "bare" over dig.
Men jeg prøver. Henry.
Det er bedre.
Hvorfor gør du så meget for at undgå Nigel?
Han fordrejer de simpleste ting til skandaler.
Det, at jeg er her, ville han gøre til
en eller anden letfærdig rejse.
Hvorfor kom du selv for at sælge hytten?
En som dig kunne bare
svinge dit scepter og sige: "Gør det!"
Jeg tror, du forveksler et scepter med en tryllestav.
Og det er kompliceret.
Jeg kan lige en god historie. Kom an.
Min onkel Chauncey byggede hytten for længe siden
for at slippe væk fra presset på slottet.
Og hvis Vinterpaladset skal sælges,
så skal jeg sørge for, at det bliver til den rette.
Vinterpaladset?
Ja, det kaldte min onkel hytten.
Det lyder som et sted, hvor de kongelige holder hof.
Tværtimod. Chaunceys dør var åben for alle.
Uanset hvem man var, royal eller lokal,
så snart man gik igennem den dør,
fik han alle til at føle sig som konger.
Hvis et lokalt par for eksempel ikke havde råd til at gifte sig,
gav Chauncey dem lov til at bruge hans lille kirkerum.
Hvad blev der af onkel Chauncey?
Han gik bort.
For fem år siden. Det var sidste gang, jeg var her.
Det gør mig ondt.
Han var den næste tronarving, men takkede nej.
Min far blev konge, og nu
skal jeg overtage efter ham.
Så jeg kan ikke gøre andet end
at sikre mig, at stedet går til den rette køber.
Nogen, der værdsætter det lige så meget som mig.
Og alt sammen inden ugen er omme.
Og jeg havde vel...
Jeg måtte se det en sidste gang.
Du er ikke, hvad jeg forventede af en prins.
Ikke det? Hvad forventede du da?
Jeg tænkte vel bare, at du lavede mere prinseagtige ting.
Du ved?
Burde du ikke være ude at spille polo
og danse til maskeballer i stedet for at arbejde døgnet rundt?
Som prins leder jeg Udenrigsministeriet.
Jeg forhandler traktater.
Jeg foreslår budgetter. Og som konge får jeg endnu mere at se til.
Nu forstår jeg, hvorfor du er så besat af skemaer.
Du ved...
Jeg tror måske, vi kan hjælpe hinanden.
Jeg skal have stedet her klar og solgt, inden ugen er omme,
og jeg mangler virkelig folk.
Du har vist, at du er dygtig.
Tak, men jeg bliver virkelig nødt til at skrive.
Så lad mig foreslå en traktat.
Hvis du hjælper mig om morgenen,
kan du få hele eftermiddagen fri til at skrive.
Okay. På én betingelse.
Ikke gøre grin med mine hjemmesko.
-Aftale? -Aftale.
Hr. Wilson og hans hold kommer om lidt
for at gå i gang i stuen, men i mellemtiden
vil jeg gerne have lavet en liste over alt i det her rum,
der enten skal smides væk eller doneres.
-Der er meget at sortere. -Ja, det er der. Og...
Vi begynder at vise huset frem på fredag,
så det her rum skal være tomt inden da.
Men se på de her skatte.
Noget af det må have affektionsværdi.
Der er ikke tid til at være sentimental.
-Der holdes på formerne? -Noget i den stil.
Er du sikker på, at du vil af med det hele?
Se lige de udskæringer.
De her er fantastiske.
Hvem har lavet dem?
Jeg kan ikke huske navnet på kunstneren.
Kan du virkelig lide dem?
Ja, de er smukke. Jeg har altid elsket skulpturer.
Hvad er det nu, Michelangelo siger?
Noget om, hvordan skulpturen allerede er inde
i stenblokken og bare venter på at komme ud.
-De skal alligevel ud. -Okay.
De her skal ud. Og stolene skal ud.
Du godeste.
-Se det her teleskop. -Det havde jeg glemt.
Chauncey og jeg plejede at...
Men giv det til velgørenhed. Jo før, desto bedre.
Hockey! Okay, jeg...
Jeg elsker hockey. Jeg spillede med min far.
-Jeg er ret god. -Ja.
Chauncey og jeg spillede i baghaven,
som om det var én stor bane, også om sommeren med grankogler.
Men det hele skal ud.
Hvis du vil give alt det her til velgørenhed,
bør vi så ikke sikre os, at det stadig fungerer?
Det er næppe fornuftig brug af vores tid.
Det vil se skidt ud for Concordia.
Det handler om national stolthed.
-Det burde fungere. -Jeg ved ikke, om det er en god idé.
Er du bange for en lille konkurrence?
Nu må jeg le.
Nej, det er bare, at...
Jeg har et opkald med Overhuset til middag, så...
Har Concordia en nationalfugl?
Nej, hvorfor?
For det lyder som om, nogen er en kylling.
Okay.
Deres Højhed? Hvad laver du?
Jeg forsvarer Concordias ære!
Det får jeg i hvert fald at vide.
Men din kalender er fuld, hr.
Og der er så meget at lave med at gøre hytten klar.
Gør noget!
-Hvad? -Hvad som helst.
-Skal jeg holde din hat? -Nej tak.
-Åh gud. -Godt!
-Er du okay? -Ja. Hjælp.
Ja, selvfølgelig.
Åh, herre!
Hvordan ryster du ikke lige nu?
Tja...
-Jeg holder på formerne, husker du? -Nå ja.
Lige nu er de frosset til is.
Tak.
Herre, hvis du er færdig,
så er der en masse, vi skal nå i dag.
Ikke sandt, frk. Miller?
-Jo, selvfølgelig. -Alletiders.
Tak.
Bare en anden form for motion i dag, frk. Tilson.
-Det er du vel ikke imod. -Jeg ved nu ikke.
Men frk. Miller er et friskt pust.
-Synes du ikke? -Vi må se.
-Vil du rydde op? -Javel.
Ah, Emily.
-Ja. -Hej.
Er du kommet dig efter kampen i dag?
Jeg er ved at kunne mærke mine fingre igen, ja.
-Hvad laver du? -Kigger på en kladde til traktaten.
Når min far træder tilbage i næste uge, skal jeg være klar.
Jeg troede først, man blev konge, når den gamle var død.
Concordianere er praktiske folk.
Hos os skal en konge træde tilbage, inden han fylder 70,
så der altid er en hersker, der er i fuldt vigør.
Jeg har forberedt mig i årevis.
Og nu er tiden endelig kommet.
-Du stopper aldrig, gør du? -Jeg kan ikke.
Mit liv er planlagt i mindste detalje.
Inklusive en passende prinsesse, kan jeg forstå.
En vis Beatrix fra nabokongeriget?
-Hun er meget smuk. -Jeg kan høre, du har læst online.
-Ja. -Tja...
Beatrix er ikke inde i billedet længere.
-Hvad skete der? -Det er kompliceret.
Vi er perfekte på papiret.
Bare ikke i virkeligheden, hvis det giver mening.
Tro mig, det gør det.
Jeg var sammen med en fyr fra mit skrivekursus.
Vi havde alt til fælles.
Men da min første bog udkom, håndterede Michael det dårligt.
Han var jaloux og slog op med mig sidste år.
Michael lyder ikke som en gentleman.
Det gør mig ondt.
Jeg er nok bare bedre til fiktion.
-Hvad er det? -Det er mit første kapitel.
Det meste af det. Jeg sidder lidt fast.
Det hjælper mig at læse det på papir.
Det må være svært.
Den overgang fra revisor til forfatter.
Ja. Jeg opgav en stabil indkomst
for noget meget mere usikkert.
Men jeg elsker det.
Det må stadig kræve et stort mod.
Ja.
Hvis du nogensinde vil have et andet blik
på de sider, vil jeg gerne læse dem igennem.
Det er okay. Jeg har allerede for mange meninger i hovedet.
Det vil sikkert hjælpe med nogle andre øjne.
Det er sødt af dig, men du vil ikke læse min bog.
Jeg får sjældent lov at læse for sjov, så det ville være en glæde.
Hvis du vil.
Okay.
Fint. Tag det hurtigt, før jeg ombestemmer mig.
-Godmorgen. -Godmorgen.
Sikke en overraskelse. Du har lavet din egen te.
-Imponerende. -Ja.
Apropos overraskelser...
-Jeg læste dit kapitel. -Og?
Og...
-Jeg elskede det. -Virkelig?
Ja, virkelig. Men der var et problem.
-Hvad? -Det sluttede halvvejs igennem.
-Som sagt sidder jeg fast. -Virkelig?
Jeg har en idé. Tillad mig.
-Gør nogen nogensinde andet? -Nej.
Min onkel Chauncey og jeg havde en leg for at finde på historier.
Vi tog en snebold og holdt den i vores bare hænder,
og så gav vi den frem og tilbage, til vi fandt på den næste sætning.
Men det skal være uden handsker på.
-Det ville være iskoldt! -Præcis.
-Klar? -Okay.
Okay. "Der var engang..."
Nu skal du finde på den næste og række mig den.
-"Der var en prins." -"En klog prins."
"Der holdt af at give ordrer."
"Indtil han mødte en meget ubehagelig gæst."
"Der fik ham til at undskylde for sine manerer."
"Indtil hun indså, at han var meget indsigtsfuld,
og at problemet faktisk lå hos hende."
-Du... -Hey!
Det er ikke en del af legen.
Vent...
Jeg har lige fået en idé til mit kapitel.
Jeg må skrive det ned.
Jeg sagde jo, at den leg ville sætte gang i noget.
Skynd dig nu! Skriv! Afsted med dig!
-Kommer malerne ikke snart? -Tænk ikke på malerne.
-Virkelig? -Ja.
Tak.
-Hvad laver du herude? -Hvad laver du herude?
Jeg laver en skulptur færdig, jeg startede for flere år siden, og...
-Tiden løb vist fra mig. -Hvad er det her? Forklar.
Jeg tænkte, at når stedet får nye købere,
så ville ejerne måske sætte pris på ham her på dækket.
Nej, jeg mener, forklar hvordan du gjorde. Den er smuk!
Det er ikke noget særligt.
Ikke noget særligt? Du kan tro, det er noget særligt.
Vent lidt.
Det var dine udskæringer i pulterrummet, var det ikke?
Det er bare en gammel hobby.
Dengang jeg besøgte min onkel
og drømte om at blive billedhugger og leve et kunstnerliv.
Jamen...
Hvorfor kan du ikke?
Konger har ikke tid til den slags,
er jeg bange for, og desuden...
Efter min kroning i næste uge
er det tid til at lægge barnlige ting fra mig.
Men du har en søster. Kan hun ikke indtage tronen i stedet?
Edwina er min lillesøster, og
selvom hun altid har været en slags diplomat...
Hør...
Mit land forventer, at jeg skal herske.
Jeg kan ikke skuffe dem.
Så du vil ofre din egen lykke for at blive konge?
Det er min kongelige skæbne.
Hvad betyder min lykke sammenlignet med lykken
hos en halv million mennesker?
Måske har jeg fejlvurderet dig.
Hvis det her er din sidste chance for at nyde Vinterpaladset,
så bør du måske prøve at have det lidt sjovt.
-Også dine ansatte. -Hvordan mener du?
I arbejder så hårdt, og hvis det er sidste gang, I er her,
hvorfor så ikke nyde det?
Ville din onkel ikke have ønsket det?
Jo.
Det ville han.
-Du er faktisk lidt af en... -Pestilens?
Nej. Jeg ville have sagt inspiration.
Og jeg vil tænke over dine ord. Tak.
Vi ses i morgen.
-Hvad er det? -Du må hellere se det, frk. Tilson.
"10.45, spinning og spa?" Hvad er det?
Sådan en lå også og ventede på mig.
Bortset fra, at der stod ski i stedet for spa på min
og origamilektion, hvad end det er.
-Er der nogen, der laver sjov? -Tværtimod.
Frk. Tilson, du har planlagt min tid for mig, siden jeg var fem.
Ja, det er mit job, at holde dig på rette spor.
-Og du har møder i dag. -Jeg har aflyst dem.
-Nej, du har ikke. -Jeg har resten af mit liv til dem.
I den her uge holder jeg ferie.
Og nogle ting bliver nødt til at vente.
Han prøver at sige, at I begge to
fortjener at have det lidt sjovt!
Så Fritz, liftpas og origamilektion.
Og frk. Tilson, kom nu ikke for sent til din spinning.
Og spaen venter på dig derefter.
Men den diplomatiske post er lige kommet,
og arbejderne skal superviseres.
Frk. Tilson, modsiger du dig en kongelig ordre?
-Nej, selvfølgelig ikke. -Godt.
Så må I nyde jeres fridag.
Det gik godt.
-Det vil tiden vise. -Og hvad med dig?
Hvad har prinsen lyst til at lave?
Jeg tænkte, at jeg ville hjælpe Wilson her.
Hvis du vil have mig.
-Der var jeg heldig. -Ja.
Hvis du vil hjælpe, er der nogle forsyninger,
-du kan hente i byen. -Fantastisk.
Eftersom du først skal skrive senere, vil du måske med mig?
Meget gerne.
-Hvordan går det med bogen? -Rigtigt godt.
Tydeligvis kom din blokering af at arbejde for hårdt,
og du havde bare brug for at have det lidt sjovt.
Øjeblik. Er du pludselig ekspert i at have det sjovt?
-Hr. Arbejder-hele-tiden? -Jeg er den allersjoveste.
Jeg kan gøre det her.
-Måske bør du ikke. -Hvorfor ikke? Udskammer du mig?
Du udskammer mig!
Hvor vover du?
Du burde slippe din sjove side fri lidt oftere.
Hvorfor det? For at blive udskammet?
-Du ville have flere venner. -Jeg har masser af venner.
Problemet er, at alle vil have noget fra mig.
Berømmelse, tjenester, penge.
Men du er helt anderledes.
-Er jeg? -Ja.
Du virker ikke til at ville have noget fra mig.
Det er faktisk ikke sandt.
-Jeg vil have den saltkringle. -Den får du ikke.
-Jeg... -Pokkers.
-Er det ham journalisten? -Ja.
Det er Nigel. Han har sikkert lumske planer.
Jeg kan se overskriften for mig.
"Saltkringleprins på slentretur med køn bondepige."
-Undskyld mig? -Undskyld. Vi må hellere...
Ja, lad os skynde os væk herfra.
Det er glat.
Tag min hånd.
-Hvad hvis han fulgte efter os? -Er du okay?
-Frk. Tilson. -Måske tager jeg fejl.
-Men jeg tror, vi har et problem. -Tydeligvis.
Prinsen er udeblevet fra møder og ringer ikke tilbage.
Det her har stået på længe nok.
Ja, men hvad kan vi gøre?
Jo hurtigere hytten er solgt, desto hurtigere kan Henry komme hjem.
-Andet er der ikke i det. -Javel.
Overlad det til mig.
Man erstatter skærmen, og så putter man fugelisten
ind på plads, og...
-Færdig! -Voilà.
Genialt.
Sætter du huse i stand nu?
På slottet får jeg ikke lov til at røre ved noget.
Næste gang noget går i stykker,
kan jeg klare det selv. Med al respekt.
Frk. Tilson. Hvordan var dit spabesøg?
Forvirrende.
Jeg havde en eller anden behandling, der indebar guacamole.
-Eller var det guava? -Du ser vidunderlig ud.
Hvem kan det være?
Jeg fik en besked fra ejendomsmægleren,
mens jeg var i spaen.
De har sendt en potentiel køber. Han er åbenbart meget interesseret.
Det er to dage for tidligt. Vi er ikke klar.
Jeg har måske nævnt vores korte tidshorisont for mægleren.
Men bare rolig. Jeg tager mig af det.
Du skal tale med premierministeren
-om ti minutter. -Det må rykkes.
Jeg vil have en fornemmelse af, hvem køberen er.
Jeg klarer det selv.
Som du kan se, mangler der stadig en del arbejde.
Vi forventede dig ikke allerede.
Jeg har ikke noget imod lidt maling og savsmuld.
-Det er fantastisk sted. -Tak.
Min onkel hjalp med at bygge det. Det var hans store passion.
Han fik faktisk sat de her vinduer i, så man kunne kigge stjerner.
Og om dagen, som du kan se, er lyset herinde fantastisk.
Det er perfekt til at læse eller bare nyde den smukke udsigt.
Flot.
Jeg ville selvfølgelig skulle ændre det lidt.
-Ændre det? -Ja.
Vælte nogle vægge, lave en bar.
Og det her rum ville være perfekt til en hjemmebiograf.
Så skal jeg bare blænde de vinduer af.
Men så ville du gå glip af den smukke udsigt.
Det er en skam.
Men ingen omelet uden at ødelægge nogle æg.
Inden vi går videre,
-bør du være klar over risiciene. -Risici?
-Ja, du ved, farerne. -Hvilke farer?
Der er bjørne, for det første.
-Bjørne? -De elsker at komme her.
Hvorfor skulle de elske det særligt meget?
Måske på grund af alle bistaderne i udhænget.
Ja.
Jeg må indrømme, jeg ved ikke, om min onkel
fik alle de rigtige tilladelser til at bygge stedet.
Det kan nok ordnes.
Og så er der pejsen inde i stuen.
Nogle gange puster skorstenen bare røgen
direkte derind igen.
Det er ligesom London i 1950'erne.
Og så er der taget. Det er utæt. Meget.
Prøver du at overtale mig eller at tale mig fra det?
-Det ved jeg ikke. -Jeg er ked af det.
Jeg tror bare ikke, stedet her passer til dig.
Jeg forstår. Tak for din tid.
Sig til, hvis du ombestemmer dig.
Selvfølgelig.
-Hav en god dag. -I lige måde. Det er døren.
Tak for alle de fascinerende historier.
Du glemte at nævne risikoen for meteornedslag.
Det vil jeg huske, til han kommer tilbage.
Tak for din hjælp. Bare ikke den rette køber.
Men hvis du vil sælge det hurtigt, er alle købere så ikke gode?
Jeg skal bare finde nogen, der elsker det lige så meget som mig.
Jeg forstår det godt. Ingen vil se deres minder blive mejet ned.
Og din onkel hjalp med at bygge stedet.
Ja. Apropos...
Der er noget, jeg virkelig har haft lyst til!
Deres Højhed, du har været i gang et stykke tid.
Jeg tror virkelig ikke, det er en god idé.
Hvis min onkel Chauncey
kunne hjælpe med at bygge hele hytten med sine to hænder,
så kan jeg også skifte en stikkontakt eller to.
Men Henry, vi vil ikke have, at du får stød.
Frk. Tilson har ret.
-Pas nu på. -Okay, hør.
Jeg så Wilson gøre det tidligere.
Det er helt fint. Okay?
-Så du ved, hvad du laver? -Selvfølgelig.
Jeg er næsten færdig. Og...
Ups.
Hvem har lyst til middag i stearinlysets skær?
Det korte af det lange er, at jeg må have byttet om på ledningerne.
Jeg synes, det endte meget godt.
Det her er skønt.
Jeg er enig. Det er lidt romantisk, ikke?
Apropos romantisk, må vi hellere rydde op.
-Jeg har en date senere. -En hvad? Med hvem?
Skiinstruktøren, der underviste mig i morges.
I øvrigt har jeg sat teleskopet frem, som du bad om.
-Teleskopet fra pulterrummet? -Ja, jeg...
Bjergluften er perfekt til at kigge stjerner.
Og det er en skyfri nat, så...
-Vil du være med? -Ja.
Måske vil det give mig mere inspiration.
Men det er koldt udenfor, og det er sent.
Og ingen af os bør blive forkølede inden kroningen.
Så kan du varme dig med en bog foran pejsen.
Det er en kongelig ordre.
-Efter dig. -Tak.
Henry virker virkelig til at have mistet fokus.
Måske. Men han har ikke smilet så meget i lang tid.
Frk. Tilson mener det godt, men hun og min far
arbejder sammen om at beskytte mig fra alt det her.
Det er utroligt. Som om, man kan se for evigt.
-Du har ret. -Ja.
Wow.
Så du den stjerne der?
-Lige i hjertet af Løven? -Ja.
Det der er Regulus.
Min onkel Chauncey sagde altid, at det var min stjerne.
For regulus på latin betyder "lille prins".
Ville det ikke betyde "lille konge"?
Jo, hvis du vil gå teknisk
til værks, så betyder det vel "lille konge".
Hov, bogen Den lille prins.
-På latin hed den... -Regulus.
Jeg tror, jeg havde syntes om din onkel.
Det havde du.
Hans hus her var helt magisk.
Når folk kom hertil, uanset hvilket humør de var i,
-gik de glade herfra. -Måske virker magien på mig.
Min bog virker til at skrive sig selv.
Betyder det, at du når din deadline?
Ja, det tror jeg. Hvis jeg holder det her tempo.
Jeg er bare usikker på slutningen.
Hvad med: "Rejser ender med, at elskende mødes?"
Deres Højhed.
-Citerer du Shakespeare? -Det er min favorit.
Det er lige så sandt nu som for 400 år siden.
Og det er det, folk ønsker. At et par ender sammen.
Nogle gange er det ikke så ligetil.
Så... Tre dage. Du rejser om tre dage, hvad?
Sådan ser det ud.
Kroningen kan ikke stoppes.
Din royale skæbne?
Men din fremtid er ikke fastlåst.
Hvorfor kan du ikke skrive din egen historie?
Jeg ville ønske, jeg havde dit mod.
I aften, lad os bare
nyde stjernerne.
Jeg er bange for, at jeg mislykkedes, Deres Majestæt.
Jeg forstår. Henry kan være meget stædig.
Vi må tage stærkere metoder i brug.
Far. Majorerne er ved at samles til deres morgente
nede i biblioteket. Skulle du ikke mødes med dem?
Jo, Edwina, jeg kommer straks.
Sikke en uge, det har været. Er der noget galt, far?
Nej, jeg skal bare lige ordne nogle ting
angående en presserende sag.
Deres Højhed?
Er alt i orden?
Jeg tænkte bare på, hvad Chauncey må have følt,
da han faldt over stedet her første gang.
Alle de muligheder, der åbnede sig for ham.
-Er alt okay? -Bedre end okay.
Det er problemet.
For første gang i mit liv
har jeg et valg, jeg aldrig forventede at få.
Et valg, ligesom min onkel Chauncey stod over for.
Tillad mig, hr...
Din onkel var en klog mand.
KØBMAND
-Er du sikker på, at du vil det her? -Ja.
Jeg er fast besluttet på at lave mad til alle.
-Ligesom Chauncey plejede. -Men vil du virkelig forsøge...
Beef Wellington. Ikke?
Det virker bare som en meget stor udfordring.
Hertugen af Wellington var en slægtning.
Jeg håber bare, at det falder mig naturligt.
Ved du hvad? Jeg kan lære dig at lave mine berømte fajitas.
-Er det nemmere? -Ja.
Og den eneste ting, jeg kan finde ud af.
-Okay. -Okay.
-Hvad? -Sulten?
Ja! Det her er æbler fra Concordia. Smag et.
Så... Det var Emilys opskrift.
Men tilberedt udelukkende af Henry.
Ja.
Og jeg vil vide præcis, hvad I synes.
-Virkelig. -Virkelig?
-Hold ikke noget tilbage. -Ikke noget?
Absolut. Jeg er træt af at blive talt efter munden.
Javel, hr.
Eftersom du har bedt os om at tale frit,
ville jeg...
Du gjorde et stort arbejde med at tilberede kødet.
-Ja. -Konsistensen mindede mig om...
En pung, jeg engang ejede.
Det var sejt.
Det var dit første forsøg.
Ja. Siger frk. Grå Æg herovre.
Ja. Vi burde åbne en restaurant.
Vi ville være noget af et par.
Lange køer, er jeg sikker på.
-Det har været noget af en uge. -Ja.
Jeg burde takke dig for...
-Bare at påminde mig. -Om hvad?
Om hvad jeg åbenbart har savnet. Latter, musik, liv.
Jeg har haft et fantastisk besøg.
Også mig. Jeg...
Jeg har faktisk skrevet noget til dig.
Noget, du kan læse, når du er kommet hjem.
Men måske har jeg ikke lyst til at tage hjem.
Jeg forstår.
Det er ligesom at læse en god bog, man ikke vil have skal slutte.
Det er præcis min pointe.
Måske behøver den ikke at slutte.
Hvad mener du?
Med lidt fantasi kan der måske findes en løsning.
Men jeg rejser i morgen, og du...
Måske kan jeg udskyde min rejse lidt.
Men din kroning...
Helt ærligt, så tænker jeg ikke på noget af det lige nu.
Henry!
Jeg er åbenbart ankommet lige til tiden.
Henry og jeg har en presserende sag at tale om.
Far, tænk, at du er rejst hele den lange vej.
Hvad kan jeg sige? Det ser ud til, at du behøvede min hjælp.
Det er jeg ikke sikker på.
Du kom her for at sælge Vinterpaladset.
Er det blevet solgt?
Ikke endnu, men jeg har bare brug for mere tid.
Desuden er kroningen først i næste uge.
Det er netop problemet, Henry.
Der er ikke mere tid.
Hør, far...
Jeg har tænkt.
Edwina har gjort det fremragende i mit fravær.
Det har jeg hørt.
Og hvis du tænker tilbage, var traktaten hendes idé.
Hun taler adskillige sprog, står i spidsen for velgørenhed.
-Jeg tror rent faktisk, hun vil... -Henry.
Det er ikke din beslutning at træffe.
-Det er en ære at tjene. -Ja.
Ja.
Og jeg vil ikke høre mere om det modsatte.
Far, du ønskede dig et almindeligt liv, før du blev konge.
Ja, men da Chauncey trådte tilbage, havde jeg intet andet valg.
Fortryder du aldrig, at du ikke tog det liv?
Din mor og jeg gjorde, hvad vi skulle for nationen.
Og det skal du også.
Concordia skal have sin nye hersker hurtigst muligt.
Er du bekymret for, at jeg stikker af?
Tja... Én gang var nok med Chauncey.
Kansleren og Lord Chamberlain ankommer her i morgen.
-Hvad? Hvorfor kommer de her? -Kroningen vil finde sted her.
I overmorgen.
-I kirkerummet. -Hvad? Hvorfor?
Rygter derhjemme, Henry.
Rygter om, at du har kolde fødder.
Concordia skal have sin monark.
Premierministeren ønsker, at kroningen sker nu, og jeg er enig.
Men det kan ikke ske her.
Kroningen skal ske på concordiansk jord.
Eftersom ambassader anses for at tilhøre
det land, de repræsenterer,
skal du midlertidigt overføre skødet på hytten
til vores ambassade her.
Og så, efter kroningen,
sælger de endelig stedet her.
-Har I kysset? -Jeg mener, nej.
Ikke teknisk set. Men næsten!
Og Becca, jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre.
Ugen er snart omme, og min bog kræver al min opmærksomhed.
Og Henry skal være konge i et europæisk land om få dage.
Det er jo latterligt.
Det burde aldrig være kommet så vidt.
Men jeg er ved at falde for ham.
-Jeg tror, jeg er forelsket. -Emily...
Rolig nu. Der er noget, du bør vide.
Jeg så en historie online fra et sladderblad.
Der er et billede af jer to sammen.
Hvad står der?
"Sneprins smelter hjerter, men derhjemme
raser prinsesse Beatrix blandt rygter om,
at en forlovelse snart offentliggøres."
Forlovelse? Nej.
Henry sagde, at det var forbi.
Er du sikker? Der står her,
at de har slået op ad flere omgange men er sammen nu,
og at det snart offentliggøres.
-Hvad? -Ja. Og der er flere overskrifter.
"Er prins Henry på date i USA?"
"Hvad vil hans forlovede prinsesse Beatrix sige?"
"Har Concordia råd til en royal skandale
på dette kritiske tidspunkt?"
Vil du høre mere?
Nej, jeg har hørt nok.
Emily!
Rejser du?
Ja, jeg skulle til at finde dig for at sige farvel.
Hvorfor haster det sådan?
Jeg har en bog at færdiggøre og et liv i Boulder.
Og du har et liv,
der venter på dig.
Du har en hel nation, der venter på dig.
Og pligter, som jeg afleder dig fra.
-Farvel, Henry. -Emily, kom nu.
Behøver vi virkelig at sige farvel?
Gør det ikke sværere, end det allerede er.
Frk. Miller.
Deres Majestæt.
Jeg ville bare rose dig for at gøre det rigtige.
Jeg blev informeret om jeres... De her eskapader.
Så jeg må indrømme,
at jeg forestillede mig, at du var mere udskejende.
Men du er slet ikke, som jeg antog.
Man skal vel ikke skue hunden på håret.
Tak.
Jeg vil undskylde for i aftes.
Nu ved jeg, at Henry skal forloves med Beatrix, så...
Men jeg må hellere gå. I har sikkert en masse,
I skal nå, inden I rejser hjem til Concordia.
Frk. Miller...
Du synes måske, jeg er hård, men du må forstå.
Concordia skal have sin konge.
Jeg håber bare, de får en lykkelig en.
Vi måtte sige farvel.
-Den er til dig. -Tak, Fritz.
-Origami. -Den er smuk.
-Min måde at sige tak på. -Tak? For hvad?
For at introducere mig for min kæreste.
Den skiinstruktør, jeg mødte på vores fridag,
kommer og besøger mig i Concordia til sommer.
Hvor er jeg glad på dine vegne. Jeg ønsker dig alt det bedste.
-Frk. Tilson. -Frk. Miller.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige. Det er lidt akavet.
Måske er jeg ved at bukke under for højdesyge.
Kom her.
Du er virkelig et friskt pust.
Tak.
-Hav en god rejse. -Farvel.
-Velkommen hjem, fremmede. -Tak.
Du ser allerede travl ud.
Jeg havde travlt indtil for et øjeblik siden.
Og... Send.
-Har du lige gjort det, jeg tror? -Ja!
Jeg har sendt hele mit manuskript til forlaget.
Jeg kan ikke tro det. Jeg er færdig.
-Jeg er færdig! -Jeg vidste, du kunne.
Hvad så nu?
Godt spørgsmål.
Emily, jeg er ked af, at jeg fik dig rodet ud i alt det.
Nej, jeg...
-Jeg bør takke dig. -Virkelig?
Det var det smukkeste, mest inspirerende eventyr.
Jeg ville ikke have byttet det for noget.
Tak.
Kom nu, hr. Hvorfor så dyster?
Det er en festdag for vores land.
Selvfølgelig bliver det dét.
-Dem her? -Nej, de sorte, tak.
-Med lak. -Javel.
Du ligner virkelig en konge, Henry.
Ja, Deres Majestæt. Hvis bare han ville smile.
Så?
-Er du klar? -Så meget, som jeg bliver.
Jeg tænkte, at efter kroningen
ville det være klogt at annoncere den nye traktat.
En lys start for din regeringstid.
Nå ja, traktaten. Det er en god idé. Lad os det.
Du virker lidt fraværende, Henry.
Er der noget galt?
-Nej, alt er fint. -Henry, for hvad det er værd...
Jeg kunne også lide hende.
Jeg talte med frk. Miller, inden hun rejste.
Hun er meget klog. En skøn ung kvinde.
Ja.
Men...
I sidste ende var det, jeg troede, vi havde, bare fiktion.
Aha.
Jeg må hellere arbejde videre på min tale.
Ja, selvfølgelig.
Hvad er det?
Det er noget, Emily gav mig.
Hør, Henry.
Jeg fik ikke rettet op på en misforståelse,
frk. Miller havde angående din forlovelse med Beatrix.
Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle sige.
Så jeg sagde ikke noget.
Jamen...
Det er okay.
Jeg må hellere gå.
Og lade dig arbejde.
"Et brev til en konge."
"Enhver stenblok gemmer på en statue.
Og det er billedhuggerens opgave at grave den frem.
Tvivl aldrig på dit mod.
PS. Det er en kongelig ordre."
Bror. Kroningen begynder om fire timer.
-Ja. -Er du okay?
Ved du hvad? Nu hvor den her bog er ude,
tror jeg, jeg vil gå direkte til den næste.
-Vil du? -Ja, det kører lige nu.
Ved du, hvad den skal handle om?
Jeg begyndte faktisk at skitsere et par historier, men...
Jeg glemte min nye idébog oppe i hytten.
-Så må du hente den. -Jeg ved det godt.
Ja, det er bare... Jeg vil ikke, hvis Henry stadig er der,
og jeg ved ikke, hvornår de rejser.
-Ved du det? -De må være rejst,
for jeg så en nyhed i dag
om, at kroningen finder sted i dag.
Så hvis de er i Concordia, må hytten være tom nu.
-Okay. -Tager du derop?
Skal jeg tage med dig?
Du skal tilbage på arbejde om lidt,
og jeg tror bare, jeg vil derop nu og få det overstået.
Desuden bliver det aften, før jeg når derhen.
Når jeg nu træder tilbage, vender jeg mig mod dig,
mit ældste barn, prins Henry,
og beder dig om at overtage tronen
som forsvarer af kongeriget, konge af Concordia.
Og om at udføre dine pligter med hele dit hjerte.
Værsgo. Din bekendtgørelse.
Vores mest hæderkronede tradition
er videregivelsen af Concordias krone
fra en monark til den næste.
Og selvom det er fristende for os at sørge,
når et kapitel ender...
Så må vi også fejre, at et nyt begynder.
At herske over Concordia kræver et helt og ærligt hjerte.
Sandheden er...
Sandheden er, at mit hjerte er et andet sted.
Og fordi jeg ikke kan give Concordia hele mit hjerte,
kan jeg ikke være jeres konge.
En person, der betyder meget for mig,
mindede mig om noget, jeg havde lært for længe siden.
Enhver sten har en statue i sig.
Der bare venter på at blive opdaget.
Sådan er livet.
Vi kan ikke se vores fremtid,
ligesom vi ikke kan se en statue fanget i en sten.
Men bid for bid begynder vores liv at afsløre sig selv,
indtil de slipper fri af deres stenblokke.
Dermed
står vi over for et valg
om at forme et liv, der er værd at leve, eller at lade livet forme os.
Det valg, jeg står over for i dag, er at fortsætte ad en sti,
som jeg ved, er forkert i mit hjerte.
Prinsesse Edwina er langt mere dygtig
og passioneret
og bedre egnet til at herske Concordia, end jeg kunne blive.
Hvis hun altså vil.
Jeg troede aldrig, du ville spørge.
Min søn har ret.
Concordia skal have sin monark.
Og det får de.
Ikke en konge,
men en dronning.
Længe leve dronningen!
Du må undskylde overraskelsen, men jeg vidste, du kunne klare det.
Er det dit alvor? Det er det sjoveste, jeg har prøvet i år.
Måske ikke en typisk kroning, men...
Den rigtige, tror jeg.
Emily.
Gå hen til hende. Det er en royal ordre.
Jeg ved, hvorfor du rejste. Men Beatrix og jeg var forbi.
Slottet holdt tæt om bruddet, fordi vi tænkte, at nyheden
kunne fjerne støtten til traktaten,
men det gør ikke noget nu, for jeg skal ikke være konge.
Edwina skal underskrive traktaten. Hvorfor gemmer du dig bag et flag?
Jeg kom tilbage for at hente den bog, du gav mig.
-Kroningen? -Ja.
Hvad betyder det? Bliver du?
Kun hvis du bliver.
Du og det her sted er alt det, jeg har ønsket mig.
Hvad med din kongelige skæbne?
Jeg ville skrive min egen historie.
En, hvor parret ender med at være sammen.
Så havde Shakespeare vel ret.
Rejser ender virkelig med, at elskende mødes.
Skat.
Tekster af: Sidsel Seeberg plint.com