De kan inte börja byggarbetet klockan 07.
- Du ska skriva en bok. - Vad kan jag göra?
Grannarna på båda sidor renoverar sina kök.
Det går inte att koncentrera sig.
Dock skrev jag en dikt, "Ode till en borrmaskin".
De tar ner min reklamskylt.
Åh nej. Men din bok var åtminstone i fönstret
i nästan tio månader, väl?
Tio månader, två veckor och fyra dagar.
Men vem håller räkningen?
Jag älskar boken och ser fram emot nästa.
Jag måste till jobbet. Chefen får inte vänta.
Kan vi ta en kopp kaffe senare?
Jag ska försöka skriva lite där. Jag vill höra allt om ditt nya jobb.
De kan inte bara kasta bort mig.
Hej, Allen. Hur är det?
Bättre om jag får goda nyheter om din andra bok. Hur går det?
Det är en intressant fråga.
- Då var det dags igen. - Jag har börjat skissa...
och kommit på några uppslag.
Din första bok sålde jättebra. Men du kan inte vila på dina lagrar.
Tro mig, jag vilar inte på nåt.
Det är bara lite knepigare med den nya boken.
Du är en utmärkt författare, Emily. När du skriver.
Men ledningen hälsar att om vi inte får se
de första tre kapitlen i slutet av månaden...
- Så drar de in din bok? - Och jag begår kontraktsbrott.
Jag skulle ha varit klar för några månader sen,
så de har lagt pengar på reklam för en bok
som inte existerar, och nu vill de minska förlusten.
Har du skrivit klart några kapitel?
Det är svårt att skriva om romantik när man avslutat ett förhållande.
Det har gått nästan ett år.
Okej, det är...
Det är svårt att skriva och jag vet inte varför.
Det hjälper inte att många ställen i Boulder påminner mig om Michael.
Nog med gnäll från mig. Hur är ditt nya jobb?
Det har bara gått en vecka,
men att fastighetsförvaltning var så komplicerat...
Det kommer att gå jättebra, det vet jag.
Vänta lite. Jag har en idé som kan hjälpa oss båda.
Jag är kanske bortom all hjälp, men låt höra.
Min chef blev uppringd i morse.
En av deras fastighetsskötare slutade
för att hans pappa halkade och föll.
- Mår han bra? - Han repar sig.
Men de behöver en fastighetsskötare för vintern snarast möjligt.
Vad menar du?
Det är en tom stuga uppe i bergen.
Den tillhör nån rik familj i Europa.
Men de har inte varit där på åratal.
Var kommer jag in i bilden?
Du behöver vara i fred för att kunna skriva.
Sa du inte att det är svårt att tänka på romantik i Boulder?
Dessutom gör jag ett gott intryck om jag hjälper till när det kniper.
Min chef är desperat.
En vinterstuga låter magiskt
men jag har aldrig jobbat som fastighetsskötare.
Vad skulle jag göra?
Ta bort istappar från taket
och spola vatten så att rören inte fryser. Det är allt.
Eftersom ägarna aldrig är där...
sköter stället sig självt.
Jisses. Det är jättefint.
Ett miljöombyte kan inte skada.
Säg att jag är intresserad. Vad gör jag?
Träffar min chef och ser över kontraktet.
En vintrig skrivarlya.
Okej. Var skriver jag på?
"Emily, nyckeln går till dörren.
Pennan hjälper dig med skrivandet.
Lycka till. Becca."
Det här kan jag vänja mig vid.
- Vad tycker du om stället? - Det är underbart.
Det är hemtrevligt och varmt, och med intressant inredning.
Det är perfekt, Becca.
Min chef hade inte kunnat vara nöjdare med mig,
så om du får nåt skrivet är det en klassisk vinn-vinn.
Är det romantiskt? Du skriver ju om romantik.
Japp! I min ensamhet.
Ja!
Nej...
ÖVERVINN SKRIVKRAMPEN
FOTOALBUM
En nystart på morgonen kan inte skada.
Första dagen, och jag pratar redan med mig själv.
Vem är det?
Va? Hallå? Hej.
Du kan lämna paketet vid dörren.
- Tack. - Nej, jag är inte paketbud.
Kanske kan du öppna dörren?
- Det kommer inte att hända. - Varför inte, om jag får fråga?
Ingen fara, Clayton! Sov vidare.
Mina fyra bröder sover
och kommandosoldater på permission är så trötta.
Jag kan bevisa att jag har varit här.
Det står ett skrivbord vid fönstret med en fjäderpenna
och det hänger en vapensköld ovanför den öppna spisen.
Ja, men jag måste kontakta fastighetsbolaget...
Jag har till och med en nyckel men får inte in den i låset.
- Var fick du nyckeln ifrån? - Min familj äger stugan.
Jag heter Henry.
Familjen som äger stugan bor nånstans i...
I Europa, ja. Concordia, närmare bestämt.
- Jag ber om ursäkt. - Nej då, ingen fara.
Det är lite kallt ute, bara.
Ska du stanna här?
- Vem är du? - Emily.
- Vad gör du här? - Mitt jobb.
- Vad är ditt jobb? - Att ta hand om rören.
Och hålla tjuvar borta.
- Ser jag ut som en tjuv? - Kanske.
En välklädd sådan. Jag ska ringa ett samtal.
Jag är väldigt trött och har mycket att göra.
Kanske du kan göra lite te?
Kom nu, Fritz. Vi har ingen tid att förlora.
Det kommer flera.
Det finns ingen ursäkt för att köra så där, Henry!
Ledsen, Tilson. Kurvorna var så frestande.
Du borde ha hakat på.
Om du insisterar på att köra själv kan åtminstone Fritz följa med.
- Vad är det här? - Jag vet inte.
Hon heter visst Emily.
- Vad pågår här? - Jag är tydligen en inbrottstjuv.
Jag sa "kanske", om du minns.
Er flit är berömvärd men missriktad.
Jag har pratat med er arbetsgivare, fastighetsbolaget.
Ni är ms Miller, förmodar jag?
- Ja. - Vi kommer från Concordia.
Jag försökte ringa, men er telefon är visst avstängd?
Jag glömde ladda den i går kväll.
Ring upp min far, Tilson.
Fritz, ta en titt på suven.
- Fjädringen är lite slapp. - Sir.
Förlåt, vi ville inte väcka Clayton och de andra kommandosoldaterna.
- Jag hittade på det. - Gjorde du?
- För säkerhets skull. - Du är så smart.
Vi ligger efter schemat, Ers Höghet.
Snälla Emily, det där teet...?
Vänta lite. "Ers Höghet"?
Det är så man tilltalar kronprinsen av Concordia.
Säkert. En prins...
Sök på nätet om du måste.
Om jag bara hade mottagning.
Vi tog med en egen hotspot.
Lösenordet är "HuggHuvudetAvDem". Ett enda ord.
Prins Henry gillar att skämta.
Om du säger det, så...
En prins?
HENRY ANGIER PRINS AV CONCORDIA
Ursäkta...
Ers Höghet, jag är... Ska jag niga, buga...?
Nej, nej. "God morgon" räcker.
God morgon.
Jag ska väl byta om.
Du behöver nog dina strumpor.
Jösses, jag ber om ursäkt!
Det var hål i mina stövlar
så jag skulle bara torka dem.
På Concordias vapensköld?
Är det vad det är? Jättefin.
Vad är din roll här?
Jag är fastighetsskötaren.
- Fastighetsskötaren? Verkligen? - Är det så svårt att tro?
Du verkar inte sköta så mycket.
Okej.
Intressanta tofflor.
Jag ska byta kläder och ta av mig tofflorna.
Nej, flygresan gick utan problem.
Nej, pappa. Jag kommer hem om en vecka,
efter att mitt uppdrag är slutfört.
Kan inte Edwina hålla i mötet bara den här gången?
Det är vad kungliga syskon är till för.
- Kan jag få schemat, Tilson? - Ja, Ers Höghet.
Jag ska försöka hinna med det.
Så han är verkligen en prins?
Ett litet tag, åtminstone. Nästa vecka blir han kung.
Dags för presentationer. - Fritz?
Jag är Fritz, Hans Höghets livvakt och betjänt.
Trevligt att träffas, Fritz.
Jag är ms Tilson, prinsens stabschef.
Mitt jobb är att se till att prinsens kungliga plikter
utförs med största precision.
Fattar. Det är ju toppen.
Ni verkar väldigt upptagna.
Jag skulle bara berätta att jag ska packa ihop
och låta er sköta era kungliga affärer.
Varför skulle ni göra det?
Ni är ju här nu. Ni vill väl inte ha mig i vägen.
Vilja och behöva är två olika saker.
Ni är väl fastighetsskötaren?
Javisst, sen ett dygn.
Det här kom hastigt på, så bara Fritz och jag
är här för att sörja för prinsens behov.
Era tjänster behövs alltjämt under den vecka vi är här.
Mitt jobb var att hacka bort istappar
och se till att rören inte fryser.
Vilket ni ska göra, plus lite till.
Det brukar krävas ett dussin personer
för att tillgodose prinsens grundläggande behov.
Det är nog ett missförstånd.
Nej, det är nog ni som inte förstår.
Får jag påminna er om avtalet ni skrev på?
Om ni har några frågor
föreslår jag att ni tar dem med förvaltningsbolaget.
Nej, nej, ni förstår...
Jag kom hit för lugn och ro.
- Jag är författare, och... - Det var allt.
Återgå till arbetet.
Jag stod där i min rosa morgonrock och kanintofflor.
- Det var förnedrande. - De kom helt oväntat.
Jag visste inget. Min chef sa att de inte varit där på åratal.
Det är inte ditt fel, Becca.
Men de kan inte ha rätt om avtalet jag skrev på.
Jag beklagar, men jag läste precis det finstilta.
"Fastighetsskötaren ska bistå med alla rimliga önskemål
från fastighetsägaren eller deras representanter."
Som författare borde jag ha varit mer uppmärksam på orden.
Jag borde ha läst hela avtalet.
Allt är mitt fel, Em. Åk hem, bara.
- Jag löser det så gott jag kan. - Tack.
Du är där för att skriva, inte bli en del av mitt drama.
Drama? Vänta lite nu.
Om jag åker, och bryter mitt avtal,
hamnar du i onåd hos din nya chef.
Det löser sig, jag kommer på nåt.
Nej, nej. Vet du vad? Jag fixar det.
Jag skriver på kvällarna och övrig ledig tid.
Men tidsfristen för boken, då?
- Är du säker på det här, Emily? - Absolut.
Och som författare måste jag vara öppen
för nya erfarenheter och intressanta karaktärer.
Vem vet, kanske får jag material till min bok.
Okej, om du är säker.
Jag tror faktiskt att jag redan har nåt.
- Ms Miller, om jag får be... - Ja, ms Tilson?
Jag samlar ihop mina saker, som ni önskade.
Och alla andra rum som ni försökt skriva i.
Vad är allt det här till?
Prinsen har intervjuer och videosamtal inbokade.
Vad är det här?
Min idébok. Den får jag inte glömma.
Tilson! Jag behöver er hjälp med sista raden i mitt tal.
Så här lyder det nya slutet:
"Mina damer och herrar och församlade dignitärer,
detta fördrag gynnar båda våra nationer,
med 20 procent mer högteknologisk handel
och 18 procent högre jordbruksexport."
- Hur låter det? - Lite stelt, faktiskt.
Ursäkta mig?
Förlåt, Ers Höghet.
Det lät lite formellt, bara.
Självklart låter det formellt.
Anförandet har utarbetats av flera medlemmar
av Concordias ud för att tina upp handeln
med en tidigare bråkig granne, Ancadia.
Har ni ett bättre förslag?
Då är det något roligt.
- Visst. - Vad sägs om nåt i stil med...
"Tidigare rivaler och framtida vänner...
Denna glädjens dag har vi väntat länge på.
En chans att byta svärd mot kiselchipp
och gräl mot äpplen." Nåt i den stilen.
Och så: "Till gemensam nytta för våra nationer framöver."
- Jag gillar tonen i det. - Jaså?
- Det kan funka. - Ingen orsak.
Förlåt, vad tänker jag på? Tack.
Det var min penna...
Ms Miller - ett ord?
Javisst.
Jösses, så mycket saker! Planerar ni en invasion?
Prinsen kräver ett strikt dagsschema
för att inte slösa bort en minut av hans tid.
Om jag vore så organiserad hade jag skrivit en bok i veckan.
Angående det...
Även om ni är författare
är ni även medlem av det kungliga hushållet denna vecka.
Javisst, men jag planerar att skriva på min lediga tid.
Hur ni tillbringar er fritid angår inte mig.
Men som medlem av personalen
måste ni vara medveten om vad som förväntas.
Till att börja med...
erbjuder ni inte er åsikt hipp som happ till prinsen.
- Han är väldigt upptagen. - Men hjälpte det inte?
Det är irrelevant. Ni talar när ni blir tilltalad.
- Det är allt. - Uppfattat.
- Vad mer? - Rörande era plikter...
Ni börjar dagen med att anskaffa prinsens morgontidning.
Kan han inte läsa nyheterna online?
Prinsen uppskattar en riktig tidning till frukosten
som inleds kl. 07.05 varje morgon.
Okej. Tidning, fixat.
Prinsen läser The London Concord för att hålla koll på världsläget.
Det närmaste en tidningskiosk vi har här
är några tidskrifter på bensinstationen.
Det löser ni. Vi går vidare.
Prinsen föredrar sina ägg löskokta.
Jag måste hejda er, ms Tilson. Jag är ingen vidare kock.
Prinsens privata kock fick veta att hans fru fått värkar
när vi skulle åka till flygplatsen.
Då kocken inte är tillgänglig får ni rycka in.
En brasa ska alltid vara tänd och te ska vara tillgängligt.
Teet ska serveras vid 76-85 grader Celsius,
såvida inte prinsen begär oolong,
som ska serveras vid 82-87 grader.
- Några frågor? - Bara en.
Kan ni ta om det från början?
Fritz, den har hängt sig igen.
- Vi är tillbaka nu, sir. - Jaha.
Okej. Som jag sa,
att tala till producent- organisationen via webbkamera
är mer än tillräckligt, det försäkrar jag.
Problemet är hur saker och ting har gått till, Henry.
Smiter du ifrån dina kungliga plikter, storebror?
Tvärtom. Jag pratar med er båda just nu.
Om jag hade varit hemma
hade jag inte kunnat sköta mina viktiga uppdrag här.
Oroa dig inte, Henry. Jag rycker in när du är borta.
Jag har spelat drottning tidigare,
när jag var sex år och bar mammas tiara.
Du har så många hattar.
Tack, Edwina. Du är en stjärna.
Din farbrors gamla hem är knappast en fråga
som kräver din uppmärksamhet en vecka före din kröning.
Det här stället betyder mycket för mig. Du kan lagen, pappa.
En kung kan inte äga eller ärva land utanför kungadömet,
så stället måste säljas nästa vecka innan jag kröns.
Snälla, låt oss inte käbbla mer om det här.
Det är vi åtminstone eniga om.
- Knack, knack! - Kom in.
Klockan är 07.05.
- Vad är det där? - Min frukost, tror jag.
Jag beklagar, Ers Höghet, brödrosten är knepig
och jag hade problem med de löskokta äggen.
- Så jag gjorde äggröra. - Men hur blev den så grå?
Jag vet faktiskt inte.
- Men teet har rätt färg. - Gudskelov.
Henry? Vem är det här?
Jo, alltså...
Emily, det här är min... - Pappa, det här är Emily.
Hon tar hand om stugan.
Min far, kung William.
Trevligt att råkas, Ers Majestät.
Jag borde väl niga, men då spiller jag.
Ingen fara, ni har händerna fulla. Särskilt med min envise son.
- Är det min morgontidning? - Ja! The London Concord.
Jag skrev ut den i delar och tejpade ihop den.
Önskar ni nåt mer?
Nej, ni har gjort tillräckligt.
Okej. - Trevligt att råkas, Ers Majestät.
Det var min penna.
Pappa, på mötet på fredag
kan det passa bra att diskutera fördraget.
Jag pratade med ambassadören i går kväll
och jag har viktig information.
Om vad? - Fritz, vi tappade honom igen.
Jag hittade den.
Nån drog ur sladden.
Vem tusan gjorde det?
- Ojsan. - "Ojsan"?
Vi diskuterade viktiga statliga angelägenheter.
Ge mig två minuter, sir.
- Ursäkta, Ers Höghet. - Ingen fara.
Jag begriper inte varför ni flyger ända hit
om ni har en massa möten där hemma.
Om jag säger att jag har semester?
Om det här är er semester vill jag inte se er arbeta.
Jag är här för att sälja stugan.
Ju förr, desto bättre.
Eller förstår ni inte tidsfrister?
Det är en sak som jag förstår.
Ursäkta mig, Ers Höghet.
Ni är tillbaka online i ett nafs.
Vad i hela världen...?
Ursäkta?
Ursäkta, hallå!
- Bryt! - Bravo, sir.
- Vad är det? - Ursäkta att jag stör.
- Och nu när ni gjort det? - Tja...
Ni är fantastiska, förresten.
Jag undrar om vi kan få det att funka för alla.
Hur länge ska ni hålla på? Eller kan ni vara tystare?
- Jag har exakt... - Tretton minuter.
Tretton minuters motion,
och ni vill att vi fäktas tystare?
Tretton minuter? Toppen. Glöm det.
Jag försöker skriva lite
och det låter som om pirater tagit över huset.
Pirater? Fäktning är en av de äldsta
och svåraste sporterna i hela världen.
Lika svårt som att skriva med pirater utanför dörren?
Fäktning är som rörligt schack.
Som att sparra med svärd.
Att skriva är som att sparra med ord.
Jag tror att jag precis fick det sista ordet.
Dubbelt så länge, och ljudligare.
- God kväll, miss. - Hej, Fritz. Hur var din dag?
Bra. Hans Höghet är väldigt upptagen.
Diplomatsamtal, statsöverhuvuden, privatlektioner i kungliga affärer.
Behöver ni nåt? Ni verkar ur gängorna.
Jag letar bara efter nåt.
Min idébok!
Jag är hemskt ledsen!
Henry frös, och jag trodde att det var skräp.
- Jag är hemskt ledsen. - Vad är det för ståhej?
Min anteckningsbok ligger i brasan.
Fritz! Gör mig en tjänst.
- Hämta rena trasor. - Ja, sir.
Jag beklagar. Vad var det för nåt?
Jag skrev ner mina idéer i den och nu är den förstörd.
Jag är hemskt ledsen.
Nåväl...
Ni kommer säkert på nya idéer.
Idéer är inte som tekakor. Man kan inte bara beställa fler.
Tycker ni att det är kul?
Nej, jag... Förlåt mig.
Jag ber tusen gånger om ursäkt.
Vet ni vad? Ni ser...
Ni ser strålande ut i kväll, Ers Höghet. God kväll.
Hon säger vad hon tycker.
Ja, det gör hon. Ska ms Tilson prata med henne?
Faktiskt så... Nej.
- Ni har en... - Vad då?
Det var inget.
- Hej, Fritz. - Där är ni ju.
Här är jag, och jag kommer ingenstans med skrivandet.
Jag vill inte störa er men ms Tilson vill träffa er.
Är jag inkallad?
- Jag kommer strax. - Tack.
- Ni ringde, ms Tilson? - Ja.
Prinsen åkte till stan för några ärenden
men det är tisdag, och på tisdagar
vill prinsen ha färska croissanter med sylt till eftermiddagsteet.
Var hittar jag färska croissanter?
- Ni kan köpa dem i stan. - Men stan är väldigt liten.
Ni är fastighetsskötaren, så sköt det.
Croissanter? Tyvärr.
Det är inte många som frågar efter såna.
Men jag gör kringlor, om ni vill skruva till det.
Nej tack. Det är ett croissant-nödläge.
- En lång historia. - Ni ser bekant ut.
- Har vi träffats förut? - Det tror jag inte.
- Jag kom hit den här veckan. - För att åka skidor?
Det hade varit nåt.
Jag tar för tillfället hand om den stora stugan på Skyview.
Jag försöker skriva lite. Jag är författare.
Säger du det? Nåt jag hört talas om?
Bara en roman hittills: "Romantik i Klippiga bergen."
Gå ingenstans!
Jag älskar "Romantik i Klippiga bergen"!
Den bästa boken jag läst i år.
Vad roligt att du gillade den.
Emily Miller, här i min donutbutik!
När kommer din nästa bok ut?
Så fort jag kommer över min skrivkramp.
Hur kommer du på historierna?
Bra fråga.
Ibland kommer inspirationen lätt och ibland gör den inte det.
Men ibland tänds det en gnista från ingenstans.
Apropå det...
Ska du göra färska donuts snart?
Jag skulle just göra en sats när du kom in.
Kan du vrida till några så att de liknar croissanter?
Jag förstår vad du är ute efter.
Eftersom jag gillade din bok så mycket ska jag göra ett försök.
Ja!
- Ge mig fem minuter. - Tack.
Wilson! Tack för att ni kunde träffa mig här.
Hemskt ledsen att ni fick vänta.
Som jag sa på telefon måste jobbet påbörjas direkt.
Det är extremt bråttom.
Huset börjar visas på fredag,
så då måste jobbet vara klart i stugan.
Skriv ut en check så sätter jag i gång.
Här är den beräknade materialkostnaden.
Vi har gipsskivor, färg etc.
Det verkar lite högt.
Särskilt den femsiffriga startavgiften.
Ni ville ha ett expressjobb och jag har fullt upp redan.
Dessutom måste jag ta lite extra
för att flytta fram er i kön, och material är dyrt.
Om ni tittar på...
- Vad gör du här? - Köper lite saker.
Mr Wilson, det här är Emily Miller.
Emily hjälper oss i stugan.
Jag kunde inte undgå att höra.
Roligt att ni är så efterfrågad, mr Wilson.
Ja, mitt team och jag lade precis ett tak här intill.
Och nu jobbar vi på en infart.
- Så vi är rätt upptagna. - Är det så?
Det är otroligt, för oftast
brukar takläggande orsaka en del valkar.
Men dina händer ser jättebra ut. Tur för dig.
Jag har väldigt bra handskar.
Samma märke som dina stövlar?
För de flesta människor
skulle byggandet av en infart få stövlarna
att bli täckta av asfalt, men dina är jätterena.
Det är lite speciellt.
Men om du inte kan avstå från den höga startavgiften är det okej.
Vi tar killen från i går, hans pris var väl lägre?
Och du är ju så upptagen. Det var trevligt att träffas.
Det går säkert att komma överens.
Jag skulle kunna...
Nej, jag avstår från avgiften.
- Jag avstår från avgiften. - Okej, bra.
Men priserna för färg och virke verkar vara återförsäljarpriser.
Med entreprenörsrabatten kan ni väl dra av 20 procent?
Ursäkta att jag lade mig i.
Jag kunde inte bara se på
när han utnyttjade en naiv...
En nykomling.
Vad får er att tro att jag är en naiv nykomling?
Om en entreprenör ser att ni har pengar
försöker han ta dem, så innan ni förhandlar igen
kanske ni ska parkera er flotta europeiska suv en bit längre bort.
Ja, det ligger nåt i det.
Hur kommer det sig att ni vet så mycket om affärer?
Innan jag blev författare jobbade jag som revisor
för en stor byggfirma i Denver.
Du var väldigt imponerande.
Visst ja, innan jag glömmer...
Den här är till dig.
I stället för den som gick upp i rök.
Det finns inga idéer i den än
men med tanke på hur snabbtänkt ni är
fyller ni nog den på nolltid.
Tack så mycket.
- Åh nej. - Vad är det?
- Herregud... - Vad är det?
Det är...Nigel Bolan.
En fotograferande spyfluga för Concordias skvallersidor.
Vad gör han här? Herregud...
Han kanske har semester?
Det är lite långt för att åka skidor men inte för att ta ett foto.
Han är på väg hitåt, skynda dig.
- Vad sägs om brunch? - Visst.
Hitåt.
Det här hade ni inte behövt, Ers Höghet.
Det var det minsta jag kunde göra. Du behöver inte säga "Ers Höghet".
Ska jag säga Ers nåd, Ers Höghet?
Ett enkelt "Henry" duger bra.
Det finns inget "enkelt" med er.
Men jag gör ett försök...Henry.
Det var bättre.
Varför går du så långt för att undvika Nigel?
Han gör en skandal av minsta lilla sak.
Som att jag är här. Han skulle vrida till det
till nåt slags nöjesresa.
Varför kom du hit för att sälja stugan?
Nån som du kunde bara
ha viftat med spiran och sagt: "Fixa det!"
Du blandar nog ihop en spira med en trollstav.
Hur som helst är det komplicerat.
Jag gillar en bra historia. Prova.
Min farbror Chauncey byggde stugan för många år sen
för att fly från pressen från palatset där hemma.
Om Vinterpalatset måste säljas
måste jag se till att det säljs till rätt köpare.
"Vinterpalatset"?
Min farbror kallade stugan så.
Det låter som en plats där kungar och drottningar håller hov.
Nej, tvärtom. Chaunceys dörr var öppen för alla.
Vem du än var, kunglig eller lokalbo,
så fort du kom innanför dörren fick han dig att må som en kung.
Om ett par från trakten inte hade råd att gifta sig,
lät Chauncey dem använda hans lilla kapell.
Vad hände med farbror Chauncey?
Han gick bort.
För fem år sen. Senaste gången jag var här.
Jag beklagar.
Han stod på tur för kronan men steg åt sidan.
Min far blev kung och nu när han går i pension
är det min tur att bli kung.
Så allt jag kan göra är att...
försäkra mig om att stället säljs till rätt köpare.
Nån som uppskattar det lika mycket som jag.
Allt ska vara klart i slutet av veckan.
Jag antar att jag...
behövde se det en sista gång.
Du är inte alls hur jag förväntade mig att en prins skulle vara.
Jaså? Hur förväntade du dig att en prins skulle vara?
Att du skulle göra mer prins-saker.
Du vet...
Borde inte du spela polo
och dansa på maskeradbaler i stället för att jobba dygnet runt?
Som prins leder jag utrikesdepartementet.
Jag förhandlar fram fördrag.
Jag lägger fram budgetar. Som kung gör jag ännu mer.
Jag förstår varför du är besatt av scheman.
Vet du...
Jag tror att vi kan hjälpa varandra.
Jag måste få stället färdigt för försäljning den här veckan
och jag är förfärligt underbemannad.
Du har visat att du är driftig.
Tack, men jag borde skriva när jag kan.
Låt mig föreslå ett fördrag.
Om du hjälper mig på morgnarna,
har du eftermiddagarna lediga för att skriva.
Okej. Men på ett villkor.
Inga fler skämt om mina kanintofflor.
- Överens? - Överens.
Mr Wilson och hans team kommer snart hit
för att börja med vardagsrummet, men under tiden
ska allt i rummet katalogiseras
för att antingen kastas eller skänkas bort.
- Det är mycket att gå igenom. - Ja, och...
vi ska börja visa huset på fredag,
så rummet måste vara tomt då.
Men titta på de här klenoderna.
En del måste vara personligt för dig.
Vi har inte tid för sentimentalitet.
- Bara att bita ihop? - Nåt i den stilen.
Vill du verkligen göra dig av med allt?
Titta på de här sniderierna.
De är fantastiska.
Vem har gjort de här?
Jag har glömt konstnärens namn.
Gillar du dem på riktigt?
Ja, de är jättefina. Jag älskar skulpturer.
Vad var det Michelangelo sa?
Nåt om att skulpturen redan finns inuti stenblocket
och väntar på att få komma ut.
- Hur som helst, de ska bort. - Okej.
De här ska bort. Stolarna ska bort.
Jösses!
- Vilket teleskop! - Det hade jag glömt bort.
Chauncey och jag brukade...
Men ge det till välgörenhet. Ju förr, desto bättre.
Hockey! Jag älskar ishockey. Jag brukade spela med min pappa.
Jag är rätt bra.
Chauncey och jag brukade spela i trädgården.
Även på sommaren, med kottar som puck.
Men alltihop ska bort.
Om du ska skänka bort allt,
borde vi inte först kolla att allt fungerar?
Det är inget bra sätt att använda tiden på.
Concordia kan få dåligt anseende.
Det är en fråga om nationell stolthet.
- Det här borde bli bra. - Det är nog ingen bra idé.
Är du rädd för konkurrens?
Få mig inte att skratta!
Nej, det är bara det att...
jag har ett samtal med överhuset vid lunchtid, så...
Har Concordia en nationalfågel?
Nej, hur så?
För nån tycks vara en kyckling.
Okej då.
Ers Höghet! Vad gör ni?
Jag försvarar Concordias nationella ära, tydligen.
Men ert schema är fullt, sir!
Och mycket arbete återstår för att göra stugan redo.
Gör nåt.
- Vad då? - Inte vet jag, nånting!
- Ska jag ta er mössa, sir? - Nej tack.
- Mår du bra? - Ja. Hjälp mig upp.
Självklart.
Ers Majestät!
- Varför skakar du inte? - Tja...
Jag biter ihop, som sagt.
Men käkarna har frusit ihop.
Tack.
Ers Majestät, om ni är klar återstår mycket jobb i dag.
- Inte sant, ms Miller? - Javisst, självklart.
Tack.
Det blev en annan sorts motion i dag, ms Tilson.
- Det godkänner ni väl? - Det är jag inte säker på.
Men ms Miller är en frisk fläkt.
- Håller ni inte med? - Vi får väl se.
- Röjer ni upp här? - Ja, frun.
Emily. Hej.
Har du återhämtat dig från dagens match?
Jag har fått tillbaka känseln i fingrarna.
- Vad gör du uppe? - Går igenom fördraget.
När min far avgår nästa vecka måste jag vara redo.
Jag trodde att man blev kung när en äldre kung går bort.
Concordianer är ett praktiskt folk.
Vår grundlag stipulerar att en kung måste avgå innan han fyllt 70 år,
för att försäkra att regenten är på toppen av sin förmåga.
Jag har förberett mig i åratal.
Och nu är stunden slutligen inne.
- Du slutar aldrig, eller hur? - Jag kan inte.
Hela mitt liv har planerats ner till minsta bokstav.
Och till en lämplig prinsessa, förstår jag?
En viss Beatrix från grannlandet?
- Hon är väldigt vacker. - Du har varit ute på nätet.
- Ja. - Tja...
Beatrix är inte längre aktuell.
- Vad hände? - Det är komplicerat.
Vi var perfekta, på papperet.
Men inte i det riktiga livet, om det låter rimligt.
Tro mig, det gör det.
Jag dejtade en kille i min skrivarkurs.
Vi hade allt gemensamt.
Men när min första bok sålde bra tog inte Michael det så bra.
Han blev avundsjuk och gjorde slut förra året.
Michael låter inte som en gentleman.
Jag beklagar.
Jag är bättre i fantasin än i det riktiga livet.
- Vad är det där? - Mitt första kapitel.
Det mesta. Jag har fastnat.
Det hjälper att skriva ut det och läsa.
Det måste vara svårt
att gå från att vara revisor till författare.
Ja, jag avstod från en regelbunden inkomst
för nåt mycket mindre säkert.
Men jag älskar det verkligen.
Det måste krävas mycket mod.
Okej.
Om du vill höra nån annans åsikt
om de där sidorna så läser jag dem gärna.
Behövs inte. Jag har redan ett dussin olika åsikter i mitt huvud.
Ytterligare ett par ögon skulle väl hjälpa till?
Det är snällt av dig, men du vill inte läsa min bok.
Jag läser sällan för nöjes skull så jag läser gärna det du skrivit.
Om du vill.
Okej. Visst.
Fort, innan jag ändrar mig.
- God morgon. - God morgon.
Vilken överraskning. Du har gjort te själv.
- Imponerande. - Ja.
Apropå överraskningar...
- Jag läste ditt kapitel. - Och...?
Och...
- Jag älskade det. - Verkligen?
Ja, verkligen. Men det var ett problem.
- Vad då? - Det tog slut halvvägs.
- Som jag sa, jag har fastnat. - Verkligen?
Jag har en idé. Lyssna på mig.
- Gör nån nånsin nåt annat? - Nej, nej.
Farbror Chauncey och jag hade en lek där vi kom på historier.
Vi tog en snöboll och kramade den i våra bara händer.
Vi kastade den fram och tillbaka tills vi tänkt ut nästa fras.
Men man måste göra det utan handskar.
- Men det blir ju iskallt. - Precis.
- Redo? - Visst.
"Det var en gång..."
Tänk ut nästa fras och kasta tillbaka den.
- "En prins." - "En vis prins."
"Som gillade att ge order."
"Tills han träffade en väldigt ohyfsad besökare."
"Som fick honom att be om ursäkt för hans gräsliga beteende."
"Tills hon insåg att han var väldigt insiktsfull
och att problemet låg hos henne."
- Du, din...! - Hallå där!
Det ingick inte i leken.
Vänta lite...
Nu fick jag en jättebra idé till mitt kapitel.
Jag måste bara fylla ut den.
Jag sa ju att leken skulle släppa lös nåt.
Gå! Skriv! Försvinn!
- Kommer inte målarna snart? - Strunta i dem.
- Menar du det? - Ja.
Tack. Tack!
- Vad gör du här ute? - Vad gör du här ute?
Jag tänkte göra klart en skulptur jag påbörjade för flera år sen.
- Jag glömde väl bort tiden. - Vad är det här? Förklara, tack.
Jag tänkte att när stället får nya ägare
kanske de vill ha den här lille rackaren på altanen.
Nej, förklara hur du gjorde den. Den är jättefin.
Det är inget.
Inget? Det här är verkligen nåt.
Vänta lite.
Det var dina sniderier i förrådet, eller hur?
Det var en hobby för längesen.
När jag besökte min farbror
och drömde om att bli skulptör och leva ett konstnärsliv.
Men...
Varför gör du inte det?
Kungar har inte tid för träarbete, dessvärre. Det är det ena skälet.
Och efter min kröning nästa vecka
är det dags att sluta med alla barnsligheter.
Men du har en syster. Kan inte hon överta tronen?
Edwina är min lillasyster, och...
även om hon alltid har varit diplomatisk...
Lyssna...
Mitt land förväntar sig att jag ska regera.
Jag kan inte svika dem.
Så du offrar din lycka för att bli kung?
Det är mitt kungliga öde.
Vad är min lycka jämfört med lyckan
hos en halv miljon människor?
Jag kan ha felbedömt dig.
Om det här är din sista chans att njuta av Vinterpalatset
kanske du skulle försöka ha lite roligt.
- Din personal också. - Vad menar du?
Ni jobbar så hårt och om det är sista gången ni är här
kan ni väl försöka njuta av det?
Är inte det vad din farbror hade velat?
Jo, det är det.
Det hade han velat.
- Du är lite av en... - Plåga?
Nej, jag tänkte säga inspiration.
Jag ska tänka på vad du sa. Tack.
Vi ses i morgon.
- Vad är det här? - Se efter, ms Tilson.
"Kl. 10.45, spinningpass och spa-dag." Vad är det här?
Jag har fått en likadan.
Fast på min stod det skidåkning i stället för spa-dag.
Och en origamilektion, vad nu det är.
- Är det ett skämt? - Tvärtom.
Ms Tilson, ni har gjort scheman åt mig sen jag var fem år.
Det är mitt jobb att hålla er ajour.
- Och ni har möten i dag. - Jag har ställt in dem.
- Nej, det har ni inte. - Jag har hela livet på mig.
Den här veckan har jag semester.
Vissa saker får helt enkelt vänta.
Vad han försöker säga
är att ni förtjänar att ha lite roligt.
Fritz: liftkort och origamilektion.
Ms Tilson, spinningpasset börjar snart, bli inte sen.
Efter det blir det spa.
Men diplomatväskan har precis anlänt
och arbetarna måste övervakas.
Ms Tilson, vägrar ni lyda en kunglig order?
- Självklart inte. - Bra.
Då får ni njuta av er lediga dag.
Det gick ju bra.
- Det återstår att se. - Du själv, då?
Hur gör prinsen för att roa sig?
Jag tänkte hjälpa Wilson här.
Om ni tillåter det, min gode man.
- Vilken tur jag har. - Sannerligen.
Om ni vill hjälpa mig kan ni hämta varor i stan.
Fantastiskt!
Du vill kanske följa med, Emily?
Hemskt gärna.
- Hur går det med boken? - Jättebra.
Din skrivkramp berodde nog på att du jobbade för hårt.
Du behövde bara ha lite kul.
Vänta lite. Är du plötsligt expert på att ha kul?
- Herr Jobbar-hela-tiden? - Jag är jätterolig.
Till exempel kan jag göra så här...
- Det borde du kanske inte. - Skambelägger du mig?
Du skambelägger mitt roliga!
Hur vågar du?
Du borde visa din roliga sida oftare.
För att bli ännu mer skambelagd?
- Du skulle få fler vänner. - Jag har många vänner.
Problemet är att alla vill ha nåt av mig.
Kändisskap, förmåner, pengar...
Men du är väldigt annorlunda.
- Är jag? - Ja.
Du verkar inte vilja ha nånting alls av mig.
Det är inte helt sant.
- Jag vill ha resten av kringlan. - Glöm det.
Tusan också.
- Är det reportern? - Ja.
Nigel. Han har nåt i kikaren.
Jag kan se rubriken.
"Kringel-kungen kråmar sig på gatan med klämkäck kicka."
- Ursäkta? - Förlåt. Vi borde...
Vi skyndar oss härifrån.
Det är halt.
Ta min hand.
- Tänk om han följde efter? - Hur gick det?
- Ms Tilson. - Jag kan ha fel, Ers Majestät.
- Men vi har nog ett problem. - Uppenbarligen.
Prinsen har missat möten och inte besvarat samtal.
Det här har pågått länge nog.
Ja, men vad kan vi göra?
Ju fortare stugan säljs, desto fortare kommer Henry hem.
- Svårare är det inte. - Ja, Ers Majestät.
Låt mig ta hand om det.
Efter att du bytt ut skärmen sätter du krysskilen i skåran...
- Klart! - Voilà.
Mycket fiffigt.
Är du hemmafixare nu?
I palatset får jag inte röra nåt.
Nästa gång nåt går sönder
behöver jag inte tillkalla en reparatör. Inget illa ment.
Ms Tilson! Hur var er spa-dag?
Förbryllande.
Jag fick nåt slags behandling som involverade guacamole.
- Eller var det guava? - Ni ser strålande ut.
Vem kan det vara?
Jag fick ett meddelande från mäklaren när jag var på spat.
De har skickat hit en köpare. Han är visst väldigt intresserad.
Det är för tidigt, vi är inte klara än.
Jag kan ha nämnt för mäklaren att vi har ett tajt tidsschema.
Men oroa er inte, jag tar hand om det.
Ni ska prata med premiärministern om tio minuter.
Boka om det. Jag måste veta vem som kan tänkas köpa stället.
Jag gör det själv.
Som synes återstår det en hel del arbete.
Vi väntade er inte så tidigt.
Jag har inget emot lite färg och sågspån.
- Fint ställe ni har här. - Tack.
Min farbror deltog i byggandet. Det var ett hjärteprojekt.
Han lät installera de här fönstren för att se på stjärnorna på natten.
Och på dagen är ljuset fantastiskt.
Perfekt för att läsa eller bara njuta av utsikten.
Fint.
Jag får så klart göra en del ändringar.
- Ändringar? - Javisst.
Slå ut några väggar och sätta in en bar.
Det här rummet vore perfekt för en hemmabio.
Jag måste bara skärma av fönstren.
Men då går ni miste om den vackra utsikten.
Det är synd.
Men ibland måste man offra nåt.
Innan vi går vidare bör ni känna till riskerna.
- Farorna, ni vet. - Vilka faror?
Vi har björnarna, till exempel.
- Björnarna? - De stormtrivs här.
Varför skulle björnarna trivas bättre här än nån annanstans?
Det kan bero på alla bikupor i takfoten.
Ja, precis.
Ärligt talat tror jag inte att min farbror
fick alla tillstånd för att bygga stället.
Det kan säkert ordnas.
Sen har vi den öppna spisen i vardagsrummet.
Ibland blåser skorstenen tillbaka röken in igen.
Som London på 1950-talet.
Sen har vi taket. Det läcker - rejält.
Vill ni sälja stället eller inte?
- Jag är inte säker. - Jag är hemskt ledsen.
Jag tror inte att det här stället är nåt för er.
Jag förstår. Tack för att ni tog er tid.
Hör av er om ni ändrar er.
Självklart.
- Ha en bra dag. - Detsamma.
Tack för alla fascinerande historier.
Du glömde att nämna risken för meteornedslag.
Jag ska komma ihåg det när han kommer tillbaka.
Tack för hjälpen. Det var inte rätt köpare.
Men om du vill sälja fort, är inte alla köpare rätt köpare?
Jag måste hitta nån som älskar stället lika mycket som jag.
Det förstår jag. Ingen vill se sina minnen massakrerade.
Och din farbror hjälpte till att bygga det.
Ja. Apropå det...
Det finns en sak som jag längtat efter att göra.
Ers Höghet, ni har hållit på med detta ett tag nu.
Det är ingen bra idé.
Om farbror Chauncey kunde bygga hela stugan
med sina två händer, måste jag kunna byta en strömbrytare.
Vi vill inte att du får en stöt, Henry.
Ms Tilson har en poäng.
- Var försiktig, sir. - Hör här...
Jag såg Wilson göra det tidigare.
Det är ingen fara. Okej?
- Vet du vad du gör? - Självklart.
Jag är nästan klar. Och...
Oj då.
Vem är sugen på middag med levande ljus i kväll?
För att göra en lång historia kort måste jag ha kortslutit kablarna.
Allt löste sig perfekt.
Det här är jättefint.
Jag håller med. Lite romantiskt.
Apropå romantik är det bäst att jag dukar av.
- Jag har en dejt senare. - Vad? Med vem?
Skidläraren från i morse.
Förresten, jag satte upp teleskopet som ni bad mig.
- Teleskopet från förrådet? - Ja, jag...
Bergsluften är perfekt för stjärnskådande.
Och det är en klar natt, så...
- Vill du göra mig sällskap? - Javisst.
Jag kanske kan få mer inspiration.
Men det är kyligt ute, och sent.
Ingen av oss vill bli förkyld inför kröningen.
Ni kan hålla er varm framför brasan med en bok.
Det är en kunglig order.
- Efter dig. - Tack.
Henry tycks ha tappat sitt fokus.
Kanske det. Men han har inte lett så mycket på länge.
Ms Tilson menar väl men hon och min far
konspirerar för att skydda mig från allt detta.
Det är fantastiskt. Man kan inte sluta titta.
Sannerligen.
Jisses!
Ser du den där stjärnan?
- I mitten av Lejonet? - Ja.
Det är Regulus.
Farbror Chauncey sa att det var min stjärna.
För regulus på latin betyder "liten prins".
Betyder det inte "liten kung"?
Ja, rent formellt antar jag att det betyder "liten kung".
Boken "Lille prinsen".
- I latinsk översättning blev det... - "Regulus."
Jag hade nog tyckt om din farbror.
Det hade du.
Hans hus här var magiskt.
Folk kom hit, och hur de än mådde var de glada när de åkte härifrån.
Kanske har det en magisk verkan på mig.
Min bok verkar skriva sig själv.
Så du klarar din tidsfrist?
Jag tror det, om jag håller uppe farten.
Jag har inte klurat ut slutet än.
Vad sägs om att resor slutar med kärleksmöten?
Ers Höghet...
- Citerar ni Shakespeare? - Det är min favorit.
Det är lika sant nu som för 400 år sen.
Det är vad folk vill ha. Att de får varandra till slut.
Ibland är det lättare sagt än gjort.
Tre dagar, alltså? Ni reser om tre dagar.
Det verkar så.
Kröningen kan inte stoppas.
Ditt kungliga öde?
Men din framtid är inte skriven i sten.
Varför kan du inte... skriva din egen historia?
Jag önskar att jag hade ditt mod.
I kväll kan vi väl bara...
njuta av stjärnorna.
Jag har dessvärre inte varit framgångsrik, Ers Majestät.
Jag förstår. Henry kan vara väldigt envis.
Jag får vidta starkare åtgärder.
Pappa? Borgmästarna samlas för morgonteet i biblioteket.
- Vill du träffa dem? - Ja, Edwina. Strax.
Det har varit en speciell vecka. Är nåt fel, pappa?
Nej. Jag måste bara vidta vissa åtgärder
för att ta hand om... ett brådskande ärende.
Ers Höghet?
Är allt som det ska?
Jag tänkte på vad Chauncey måste ha känt
när han fick se den här platsen.
Alla möjligheter som låg öppna för honom...
- Är allt bra, sir? - Bättre än bra.
Det är problemet.
För första gången i mitt liv
har jag ett val som jag inte räknat med.
Ett val likt det farbror Chauncey ställdes inför.
Om ni tillåter mig, sir...
Er farbror var en vis man.
LANTHANDEL
- Är du säker på det här? - Ja.
Jag ska laga middag till alla.
- Precis som Chauncey brukade göra. - Ja, men vill du verkligen laga...
Biff Wellington. Inte det?
Det känns bara som en stor utmaning.
Hertigen av Wellington var en avlägsen släkting.
Hoppas att det kommer naturligt.
Jag kan visa dig hur man lagar mina världsberömda fajitas.
- Är det lättare? - Jag tror det.
Och det är det enda som jag kan laga.
- Okej. - Okej.
- Vad är det? - Är du hungrig?
Ja. Det är äpplen från Concordia. Smaka själv.
Det var Emilys recept.
Men Henry lagade alltihop.
Ja...
Jag vill veta exakt vad ni tycker.
- Verkligen. - Verkligen?
- Utan förbehåll. - Utan förbehåll?
Jag är trött på att alla säger "ja" hela tiden.
I så fall, Ers Majestät...
Eftersom ni bad oss att tala ur hjärtat...
skulle jag...tja...
Ni tillagade köttet ordentligt, sir.
Konsistensen påminde mig om...
en plånbok jag en gång ägde.
Det... Det var segt.
Det var första gången.
Säger fröken Gråägg.
Det är sant. Vi borde öppna en restaurang.
Vi skulle passa bra ihop.
Köer runt hela kvarteret.
- Det har varit en speciell vecka. - Verkligen.
Jag borde tacka dig för... att du påminde mig.
- Om vad? - Om det jag tycks ha saknat.
Skratt, musik, liv...
Jag har haft en härlig tid.
Jag också. Jag...
Jag skrev en sak till dig.
Du kan läsa det när du åkt hem.
Kanske...vill jag inte åka hem.
Jag förstår.
Det är som att läsa en bra bok som man inte vill ska ta slut.
Det var precis det jag menade.
Det måste kanske inte ta slut.
Vad menar du?
Med lite fantasi kanske vi kan hitta en utväg.
Men jag åker hem i morgon, och du...
Kanske kan jag förlänga resan lite.
Men din kröning...
Jag tänker inte på det just nu.
Henry!
Jag kom tydligen i rättan tid.
Henry och jag har en viktig sak att diskutera.
Jag förstår inte att du åkte hela den här vägen, pappa.
Vad ska jag säga, Henry? Du verkade behöva min hjälp.
Det är jag inte så säker på.
Du kom hit för att sälja Vinterpalatset.
Är det sålt än?
Inte än, jag behöver mer tid.
Dessutom är kröningen inte förrän nästa vecka.
Det är problemet, Henry.
Vi har inte mer tid.
Hör här, pappa...
Jag har funderat.
Edwina har uträttat stordåd i min frånvaro.
Har jag hört sägas.
Fördraget var hennes idé.
Hon pratar flera språk och leder stiftelser.
- Jag tror att hon vill... - Henry.
Det är inte ditt beslut.
- Det är en ära att tjäna. - Ja.
Nåt annat vill jag inte höra talas om.
Du ville leva ett vanligt liv innan du blev kung.
Ja, men när Chauncey hoppade av hade jag inget val.
Ångrar du aldrig att du inte valde det livet?
Din mor och jag gjorde vad vi måste för nationen.
Det måste du också.
Concordia måste få sin nya regent så snart som möjligt.
Är du orolig för att jag ska fly?
Det räckte med Chauncey.
Kanslern och lord Chamberlain kommer hit i morgon.
- Va? Varför då? - Kröningen äger rum här.
I övermorgon.
- I kapellet. - Va? Varför då?
Det går rykten hemmavid, Henry.
Rykten att du har fått kalla fötter.
Concordia måste ha sin monark.
Premiärministern vill att kröningen sker nu
och ärligt talat, Henry... så håller jag med.
Men det kan inte ske här.
Kröningen måste ske på concordiansk mark.
Då ambassader anses höra till nationen de representerar
ska du tillfälligt överföra stugans överlåtelsehandling
till vår ambassad här.
Sen, efter kröningen...
ska de äntligen sälja det här stället.
- Kysstes ni? - Nej, alltså...
Inte formellt. Men nästan.
Jag vet inte vad jag ska göra, Becca.
Veckan är nästan över, och min bok kräver all min uppmärksamhet.
Henry ska bli kung över ett land i Europa om några dagar!
Det är löjligt! Det borde aldrig ha gått så långt.
Men jag gillar honom, Becca.
- Jag tror att jag är kär. - Emily...
Sakta ner. Det är nåt du måste veta.
Jag såg en nyhet på nätet från nån skvallerblaska.
Det var ett foto på er två tillsammans.
Oj då. Vad stod det?
"Snöprinsen smälter hjärtan, och därhemma
omges prinsessan Beatrix av rykten
om att förlovningen snart ska tillkännages."
Förlovningen? Nej, nej.
Henry sa att det var slut mellan dem.
Är du säker? Det står här
att de blir ihop, gör slut, men är ihop igen
och att förlovningen snart tillkännages.
- Va? - Ja. Och det är fler rubriker.
"Är prins Henry på dejt i USA?
Vad säger fästmön, prinsessan Beatrix, om det?
Har Concordia råd med en kunglig skandal
vid denna kritiska tidpunkt?"
Vill du höra mer?
Nej, det räcker. Jag har hört nog.
Emily!
Ska du åka?
Jag skulle söka upp dig för att säga adjö.
Varför så bråttom?
Jag har en bok att avsluta och ett liv i Boulder.
Och du har ett liv som väntar på dig.
En hel nation väntar på dig.
Och skyldigheter som jag stjäl ditt fokus ifrån.
- Adjö, Henry. - Snälla Emily...
"Adjö" behöver inte betyda "farväl".
Gör det inte svårare än det redan är.
Ms Miller?
Ers Majestät.
Jag ville berömma er för att ni gör det rätta.
Jag blev informerad om...upptågen.
Så jag får erkänna
att jag trodde att ni var en smula lättsinnig.
Men ni är inte alls som jag trodde.
Jag antar att man inte ska döma boken efter omslaget.
Tack.
Jag vill be om ursäkt för i går kväll.
Nu vet jag att Henry ska förlovas med Beatrix, så...
Jag ska åka. Ni har nog mycket att göra
innan ni reser hem till Concordia.
Ms Miller...
Ni tycker kanske att jag är hård men ni måste förstå...
att Concordia behöver sin kung.
Jag hoppas att det blir en lycklig sådan.
Jag ville säga adjö innan ni åker.
- Jag gjorde den till er. - Tack, Fritz.
- Origami. - Så vacker!
- Mitt lilla sätt att tacka er. - Tacka mig? För vad?
Ni presenterade mig för min nya flickvän.
Skidläraren jag träffade på vår roliga dag
ska hälsa på mig i Concordia i sommar.
Jag är glad för din skull, Fritz. Jag önskar dig stort lycka till.
- Ms Tilson. - Ms Miller.
Jag vet inte vad jag ska säga... Det är lite genant.
Det är kanske den höga höjden.
Kom här.
Ni är verkligen en frisk fläkt.
Tack.
- Trevlig resa. - Adjö.
- Välkommen hem, främling. - Tack.
Första dagen och redan fullt upp.
Jag hade fullt upp till alldeles nyss.
Och...skicka.
- Gjorde du vad jag tror? - Ja!
Jag skickade precis hela manuset till förlaget.
Jag kan inte fatta att jag är klar.
- Jag är klar. - Jag visste att du skulle fixa det.
Vad händer nu?
Bra fråga.
Förlåt att jag drog in dig i allt det här.
Nej, jag...
- Jag borde tacka dig, faktiskt. - Jaså?
Det var ett så vackert, inspirerande äventyr.
Det hade jag aldrig velat vara utan.
Tack.
Se så, Ers Majestät. Varför är ni så trumpen?
Det är en dag att fira för vårt land.
Självklart. Det blir det.
- Dessa, sir? - Nej, de svarta, i blankläder.
Nu liknar du en kung, Henry.
Ja, Ers Majestät. Om vi bara kunde få honom att le.
Nå?
- Är du redo? - Mer redo blir jag inte.
Efter kröningen passar det kanske att tillkännage det nya fördraget.
En positiv början på ditt styre.
Fördraget, javisst. Bra idé. Det gör vi.
Dina tankar verkar vara nån annanstans, Henry.
Är nåt på tok?
- Nej, allt är bra, pappa. - För vad det nu är värt...
Jag gillade henne också.
Jag pratade med ms Miller innan hon gav sig av.
Hon är väldigt skärpt. En förtjusande ung kvinna.
Ja.
Men...
Till syvende och sist...
var allt bara en fantasi.
Jag förstår.
Jag borde jobba på mitt tal.
Ja, självklart.
Vad är det där?
Nåt som Emily gav mig.
Hör här, Henry...
Jag kunde inte reda ut en missuppfattning
som ms Miller hade rörande din förlovning med Beatrix.
Jag visste inte vad jag skulle säga.
Så jag sa inget.
Jaha...
Det är okej.
Jag borde väl gå.
Och...lämna dig i fred.
"Ett meddelande till en kung."
"Varje stenblock rymmer en staty.
Det är skulptörens uppgift att finna den.
Tvivla aldrig på ditt mod.
PS. Det är en kunglig order."
Bror? Kröningen är om fyra timmar.
- Ja. - Mår du bra?
Nu när boken är på gång
vill jag hoppa på nästa direkt.
- Jaså? - Ja. Jag har flyt nu.
Vet du vad den ska handla om?
Jag började skissa på några historier, men...
jag glömde min nya idébok i stugan.
- Du måste hämta den. - Jag vet.
Jag vill inte åka dit om Henry är kvar
och jag vet inte när de skulle åka.
- Vet du det? - De måste ha åkt.
Jag såg en notis i dag
om att kröningen skulle ske i dag.
Om de är i Concordia måste stugan vara tom nu.
- Okej. - Ska du åka dit?
Vill du att jag följer med?
Du börjar jobba om några minuter
och jag vill nog åka nu så att jag får det gjort.
Dessutom hinner det bli kväll innan jag kommer dit.
När jag träder tillbaka vänder jag mig till dig,
mitt äldsta barn, prins Henry,
för att fråga dig om du vill tillträda tronen
som försvarare av riket, kung av Concordia...
och utföra dina plikter av hela ditt hjärta.
Varsågod. Gör ditt tillkännagivande.
Vår allra mest vördade tradition
är överlämnandet av Concordias krona
från en monark till nästa.
Medan det är frestande att sörja
när ett kapitel avslutas...
måste vi också fira att ett annat inleds.
Att regera över Concordia kräver ett helt och ärligt hjärta.
Sanningen är...
Sanningen är att mitt hjärta finns nån annanstans.
Eftersom jag inte kan ge Concordia hela mitt hjärta,
kan jag inte vara er kung.
Nån som är mig väldigt kär
påminde mig om nåt jag lärde mig för längesen.
Att varje sten rymmer en staty.
Den väntar bara på att upptäckas.
Livet är sådant.
Vi kan inte se vår framtid
mer än vi kan se en staty, fångad inuti sten.
Men ändå, flisa för flisa, börjar våra liv uppenbara sig
tills de har frigjort sig från sina stenblock.
Således...
ställs vi inför ett val.
Att hugga ut ett liv värt att leva eller att huggas ut av livet självt.
Valet för mig i dag står mellan att fortsätta på en väg
som jag i mitt hjärta vet är fel.
Prinsessan Edwina är mycket mer kompetent
och mer passionerad,
och bättre lämpad att regera över Concordia än jag nånsin kan bli.
Om hon är intresserad, vill säga.
Jag trodde aldrig att du skulle fråga.
Min son har alldeles rätt.
Concordia måste ha sin monark.
Och det ska det få.
Inte en kung...
utan en drottning.
Länge leve drottningen!
Förlåt att jag satte dig på det hala men jag visste att du fixade det.
Skojar du? Så här roligt har jag inte haft på hela året.
Kanske ingen typisk kröning, men...
jag tror att det är den rätta.
Emily!
Gå till henne. Det är en kunglig order!
Jag vet varför du gav dig av. Men Beatrix och jag gjorde slut.
Slottet höll tyst om det, eftersom ett offentliggörande
kunde minska stödet för fördraget.
Men inget av det betyder nåt för jag ska inte bli kung.
Edwina skriver på fördraget i mor... Varför gömmer du dig bakom flaggan?
Jag kom tillbaka för att hämta boken du gav mig.
- Men kröningen...? - Ja.
Vad betyder det? Ska du stanna?
Bara om du stannar.
Du och det här stället är allt jag nånsin velat ha.
Ditt kungliga öde, då?
Jag ville skriva min egen historia.
En där paret fick varandra.
Jag antar att Shakespeare hade rätt.
Resor slutar verkligen med kärleksmöten.
Älskling!
Undertexter: Håkan Andersson plint.com