У 1980-му я був спецкором «The Record» в окрузі Берген,
у районах Гасбрук-Гайтс та Лодай, штат Нью-Джерсі.
Ми отримали дзвінок про інцидент
у «Кволіті Інн» у Гасбрук-Гайтс.
«КВОЛІТІ ІНН»
Звісно, я відповідав за висвітлення подій.
Жінка кричала досить голосно, щоб її почув хтось з персоналу мотелю
та підійшов й постукав у двері кімнати.
Їй вдалося подати рукою сигнал
тому, хто був у коридорі.
Покоївка зрозуміла - дівчина потрапила у біду.
Тому відразу звернулася до поліції.
Чоловік починає панікувати.
Розуміє - його викрили, має тікати.
Намагається втекти вниз коридором.
Раптом за ним кинувся офіцер поліції Гасбрук-Гайтс…
…він наказав йому зупинитися, підняти руки,
сказав: «Стій або рознесу тебе на шматки».
Той зупинився,
випустив усе з рук у коридорі.
Коли зловмисника схопили,
серед його речей були: скотч,
кайданки,
ремені для зв'язування,
заспокійливі засоби.
Поліція допитала Леслі Енн О'Делл,
вона розповіла про все, що їй заподіяв.
Вона звинуватила його у зґвалтуванні,
за її словами це сталося, коли надів на неї кайданки
та погрожував вбити.
Та коли поліція допитала підозрюваного,
той заперечував усіляку провину.
Сказав, що вона була з ним з власної волі,
тому він не вчиняв жодного злочину.
Але для поліції Нью-Джерсі це був «тривожний дзвіночок».
«КВОЛІТІ ІНН»
Той самий мотель,
у якому раніше вбили двох жінок.
Це - той самий чоловік.
Отже, поліція його заарештувала,
забрала до головного офісу…
…та встановила його ім'я - Річард Коттінгем.
ДОКУМЕНТАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
23 ТРАВНЯ 1980 РОКУ
МІСТО НЬЮ-ЙОРК
НАСТУПНОГО ДНЯ ПІСЛЯ АРЕШТУ РІЧАРДА КОТТІНГЕМА
Тимчасом у Нью-Йорку справа «різні» у середмісті…
…фактично застрягла на одному місці.
П'ЯТЬ МІСЯЦІВ ПІСЛЯ ВБИВСТВА ДІДЕ ГУДАРЗІ ТА «ДЖЕЙН ДО»
Не було подальшої інформації…
МИНУЛО 8 ДНІВ ПІСЛЯ ВБИВСТВА ДЖІН РЕЙНЕР
…тому що слідство
не призвело до появи підозрюваних.
Пам'ятаймо, що на початку 80-х
не було жодної комунікації між відомствами.
Тому кілька днів згодом після вбивства Джін Енн Рейнер,
владні установи Нью-Йорка
гадки не мали, що підозрюваного з методом дії, ідентичним до Різника,
заарештували за напад на проститутку по інший бік річки,
у Нью-Джерсі.
ОКРУГ БЕРГЕН, НЬЮ-ДЖЕРСІ
Річарда Коттінгема ув'язнили в окрузі Берген
за напад на Леслі Енн О'Делл…
поліція Нью-Джерсі вважала,
що він може бути серійним убивцею, якого шукають
за вбивства Валері Стріт та Меріенн Карр у «Кволіті Інн».
Отже, округ Берген почав будувати справу,
пов'язуючи його з попередніми злочинами.
Вони встановили, що Річард Коттінгем проживав у сусідньому Лодай, у Нью-Джерсі,
неподалік Гасбрук-Гайтс,
де саме був розташований «Кволіті Інн».
Поліції також стало відомо,
що Маріенн Карр викрали
у тому самому житловому комплексі, де мешкав Річард Коттінгем,
приблизно за п'ять років до викрадення.
В усіх випадках були кайданки,
дві жертви були задушені,
у двох жертв були залишки клею навколо рота.
Схоже на модель поведінки.
Поліція була переконана у його причетності до злочинів.
Багато перешкод було на заваді слідства.
Вони не мали достатньо доказів на підтримку звинувачення.
Одного арешту - недостатньо, треба ще отримати вирок суду.
Треба побудувати солідну справу на підставі вірогідної інформації,
з доказами та свідченнями
жертв, які вижили, як Леслі Енн О'Делл.
Оскільки це справа передусім про серійні вбивства,
детективи шукають
чи подібне сталося й з іншими.
Чим більше тих, кому вдалося вижити,
тим більше свідків,
які допоможуть з'ясувати модель поведінки цього чоловіка.
Як підійшов до неї?
Що сказав?
Як проходив вечір?
Коли все пішло не так?
Такі дрібні деталі можуть пов'язати злочини між собою.
Можуть зробити прорив у справі.
Слідчі округу Берген
відкрили багато невирішених справ про зґвалтування,
де жертв підбирали у Нью-Йорку,
відвозили до Нью-Джерсі та ледь не вбили.
22 БЕРЕЗНЯ 1978 РОКУ
ЖЕРТВА, ЩО ВИЖИЛА №1 КЕРЕН ШІЛТ
Коли я отямилася,
лежала гола у водостоку житлового комплексу.
Попередньої ночі до неї хтось підійшов у барі у Нью-Йорку.
Він заговорив зі мною.
Запитав що я тут роблю сама.
Запропонував їй коктейль.
Запитав чи я працюю на вулиці.
Відповіла, що я офіціантка.
У коктейль щось підсипали, отже, їй ставало зле.
Вийшла з бару, пішов слідом, запропонував підвезти,
вона сіла до авто,
за мить вже їхали в Нью-Джерсі.
Я втрачала свідомість.
Коли вона оговталася,
у неї були важкі травми грудної клітини,
дівчину побили та зґвалтували.
Я прокинулася у темряві,
він сказав: «Не бійся, я тут живу».
12 ЖОВТНЯ 1978 РОКУ
ЖЕРТВА, ЩО ВИЖИЛА №2 СЬЮЗАН ГАЙГЕР
Коли я прийшла до тями, нападник вже пішов.
Забрав мої прикраси.
Я ледве ворушилася.
Все боліло.
Напередодні вночі,
до жінки повії, на ім'я Сьюзан Гейгер,
підійшли біля Бродвею на Мангеттені.
Запитав чи я працюю на вулиці.
Відповіла: «Так». Потребувала грошей.
Чоловік запросив піти з ним, але вона була зайнята.
Запросив зустрітися наступної ночі,
вона погодилася, прийшла.
Він сказав: «Вип'ємо кілька коктейлів».
Знав гарне місце, «У Фланагана».
Казав, що працює з комп'ютерами, живе у Нью-Джерсі.
Тоді він «накачав» її наркотиками.
«Накачав» та забрав її до Нью-Джерсі…
Я почула млявість, втому, сонливість.
…де нападник бив її у груди та завдав жахливих ран.
Він ґвалтував її.
Він покинув Сьюзан Гайгер помирати,
але, дякувати Богу, вона вижила.
12 ТРАВНЯ 1980 РОКУ
ЖЕРТВА, ЩО ВИЖИЛА №3 ПАМЕЛА ВАЙЗЕНФЕЛЬД
Я прокинулася на автостоянці, взагалі не розуміла що трапилося.
Напередодні вночі нападник помітив її на вулиці Таймс-сквер.
У нього була пачка грошей.
Казав, що там 3000 доларів,
і додав: «Хочу провести з тобою всю ніч».
Чоловік вимахував готівкою,
якою мав платити за секс.
У барі він наполягав, щоб я випила з ним.
Увесь час торкався моїх грудей.
Він був грубий.
Тоді він «накачав» її та забрав до Нью-Джерсі…
де вона заявила про жахливе побиття та зґвалтування.
У всіх цих справах було кілька схожих рис.
Знайдені у Нью-Джерсі жертви
були викрадені у місті Нью-Йорк,
у якому Річард Коттінгем працював у «Блю Кросс».
Керен Шілт знайшли на автостоянці
біля «Леджвуд апартментс» у Літтл Феррі,
де була квартира Меріенн Карр,
і де колись мешкав Коттінгем.
Напад на Памелу Вайзенфельд стався
на кілька днів раніше за напад на Леслі О'Делл.
Злочинець «накачував» жертв наркотиками,
у Річарда Коттінгема було снодійне.
Усі поранення були схожими між собою.
Слідчим округу Берген потрібно, щоб усі нові жертви
підтвердили, що Річард Коттінгем - їх нападник і ґвалтівник…
але часом це складно.
Раніше, у 1970-х,
більшість жінок не наважилася б заявити про це відкрито,
адже закон жахливо ставився до жертв зґвалтування.
Закон Нью-Йорку був дуже складний.
Недостатньо вказати на ґвалтівника,
потрібен ще й свідок, що погодиться підтвердити:
«Так, я бачив як її ґвалтували,»
інакше звинувачення не буде.
А якщо скажеш, що ти секс-працівниця,
поліція тебе заарештує
за зізнання, що ти секс-працівниця.
У той час у Нью-Йорку
відбувалося придушення секс-індустрії.
Метою Відділу охорони правопорядку у Мідтауні
було знищення проституції на Таймс-сквер.
Тривалий час за проституцію арештовували лише жінок.
Чоловіків - ні,
навіть якщо закон вважав домагання злочином незалежно від статі.
Дівчата стають головними об'єктами арештів.
Подвійні стандарти? Так.
Мене заарештовували десятки разів у Нью-Йорку.
«Чоловіків, клієнтів, джонів, партнерів…» як не називай,
їх не арештовували.
Викрадачів чи сутенерів не арештовували.
Порушникам виписано повістки, але вони найчастіше не з'являються у суді.
Але наприкінці 1970-х, на початку 1980-х…
починає зростати феміністичний рух.
Сьогоднішні марші відзначили зростання жіночого руху
від маленької групки феміністок
до повномасштабного руху жінок з усього світу.
У результаті цього
суттєво розвинулися нові підходи у роботі поліції.
Почали відбуватися такі речі:
«Хапаймо чоловіків, що за це відповідають!»
За новим законом це - проступок.
Після арешту у «клієнта» знімають відбитки пальців,
фотографують, тримають у камері до висунення звинувачень.
-Що думаєте про цей закон? -Він справедливий,
але, на щастя, я - чоловік. Ось що я відчуваю.
Але він - справедливий, якщо хочеш змін на Таймс-сквер.
За законом має бути рівність.
Як жінок, так і чоловіків.
Одним з ефектів жіночого руху
було відчуття жінок, що вони можуть
і повинні визначати згоду на статевий акт.
Закони щодо зґвалтування зазнали змін,
жінки зрозуміли: все, що з ними відбувалося,
було неправильно.
Вони почали ставати на захист одна одної,
зґвалтування не мали шансів прослизнути непоміченими.
ПОЛІЦІЯ
Отже, також і в окрузі Берген
інші жертви
нападів Річарда Коттінгема
відчули, що настала відповідна мить,
щоб вийти і вголос розповісти про те,
що з ними сталося… так, щоб усі почули.
І вони прийшли
спробувати упізнати нападника, який їх скривдив.
Але, коли прийшов час пройти процедуру,
Коттінгем поголив свої вуса
та виглядав як зовсім інша людина.
Намагався запобігти упізнанню.
Чесно скажу, якби я не був копом, нізащо б не упізнав його.
Виглядав зовсім інакше.
Однак Сьюзан Гайгер, Памела Вайзенфельд та Керен Шілт
змогли упізнати Річарда Коттінгема.
Тепер у Нью-Джерсі
ЗМІ повідомляли про Річарда Коттінгема, як про підозрюваного,
жертв злочинів якого знайшли в окрузі Берген.
ЗАТРИМАНИЙ ЗА ЗҐВАЛТУВАННЯ; ЗВ'ЯЗОК З УБИВСТВАМИ
Незабаром поліція Нью-Йорка
розгледіла «свого» розшукуваного саме в особі Річарда Коттінгема.
Вони знайшли схожі риси між двома справами
та почали вважати,
що, ймовірно, Річард Коттінгем - Різник на Таймс-сквер.
Це був прорив у справі.
Відтепер слідчі почали співпрацю.
Розмовляли, працювали разом,
перевіряли та порівнювали усе,
об'єднували справи.
НЬЮ-ЙОРК ДОЛУЧАЄТЬСЯ ДО УПІЗНАННЯ ЗВИНУВАЧЕНОГО У ВБИВСТВІ МЕШКАНЦЯ ЛОДАЙ
будинку Річарда Коттінгема.
Коли вони увійшли до будинку у Лодай у Нью-Джерсі,
слідчі викрили приватну кімнату,
яка виявилася справжньою знахідкою.
Кімната знаходилася у підвалі будинку.
Він міг піти туди, закритися, побути на самоті
без дружини, яка подала на розлучення.
Від того що знайшли голова пішла кругом.
У нього були порнографічні твори,
скотч,
книжки про садомазохізм.
Вони знайшли всі ті жіночі речі, сумочки…
У кімнаті було сховище,
сейф, у якому він тримав речі.
Вони знайшли ключ, який виявився ключем
від помешкання Меріенн Карр, який міг отримати
виключно через Меріенн Карр.
ОФІС ШЕРИФА ОКРУГУ БЕРГЕН
Вони знайшли маленького коалу, який належав Валері Енн Стріт.
Поліція викрила те, що пізніше називатимуть «кімната трофеїв».
Трофей - доказ вдалого полювання.
Тільки уявіть, там була підвіска
Джін Енн Рейнер,
жертви, яку знайшли у готелі «Севілья».
Така ж підвіска фігурує на фото з її арешту.
Несподівано отримали докази, що пов'язували чоловіка,
ката і вбивцю жінок в окрузі Берген у Нью-Джерсі,
з відомим Різником Нью-Йорка.
Картковий будинок Річарда Коттінгема
почав руйнуватися на очах.
РІЧАРД КОТТІНГЕМ
Минулої зими ми розповідали про кілька жорстоких убивств
повій, за припущенням, тут у Нью-Йорку.
Вбивства досі не розкриті.
Але зараз можливий прорив у справі.
Розшукуваний - 33-річний Річард Коттінгем,
з Лодай, Нью Джерсі, оператор комп'ютера.
Коттінгема тримають за ґратами зі заставою у 350 000 доларів
у зв'язку з убивством проститутки
у «Кволіті Інн» у Гасбрук-Гайтс, Нью-Джерсі.
Коли я прийшов на роботу
і ми дізналися про арешт Річі у Нью-Джерсі,
усі були в шоці.
Ми продовжували дізнаватися про інші вбивства.
Не просто вбивства,
про розчленування тіл і таке інше.
Це було жахливо.
Згадуючи усі ті історії про повій,
як виманював їх до Нью-Джерсі,
ми тоді не чули, що їх кривдив.
Ніхто про нього не заявив… Ми не знали що відбувається.
Знали тільки те, що розповідав.
Минали дні, коли шок вгамувався,
після свого допиту у поліції
у голові пролунав «дзвіночок».
План, який він мені малював,
не знаю, навіщо залишив його.
Малюнок був там,
лежав серед паперів у ящику,
я віддав його поліції.
Хотів йому зробити гірше.
Висунуто 19 звинувачень проти Річарда Коттінгема,
34-річного програміста з Лодай у Нью-Джерсі.
Головне - у вбивстві.
У вбивстві Валері Енн Стріт, 19-тирічної проститутки,
яку, за припущенням, підібрав у Нью-Йорку четвертого травня 1980-го року.
Гора звинувачень висотою до неба.
У Нью-Джерсі - у використанні небезпечних препаратів.
У володінні забороненими фармацевтичними засобами.
У володінні холодною зброєю.
І, звісно, у зґвалтуванні, викраденні, нападі на
Леслі О'Делл, Сьюзан Гайгер, Керен Шілт
і у викраденні Памели Вайзенфельд
та вбивстві Валері Стріт.
Не хочу бути марнославним,
але мав репутацію найкращого адвоката
не тільки у окрузі Берген, але й на Півночі Джерсі.
Щоразу у газеті згадували про гучний злочин у окрузі,
я вже очікував на дзвінок.
Я пам'ятаю перший контакт, який встановила зі мною місіс Коттінгем.
Вже з порогу сказала:
«М-р Конвей, звертаюся до вас як представниця сина».
«Мій син не зробив нічого поганого».
М-р Коттінгем був настільки упевнений у невинуватості сина,
що наполягав на суді.
19 ТРАВНЯ 1981 РОКУ
СУДОВИЙ ПРОЦЕС №1 - НЬЮ-ДЖЕРСІ
ВАЛЕРІ СТРІТ СЬЮЗАН ГАЙГЕР
КЕРЕН ШІЛТ ПАМЕЛА ВАЙЗЕНФЕЛЬД
ЛЕСЛІ ЕНН О'ДЕЛЛ
Процес був цікавим та історичним,
наскільки знаю, це був один з перших процесів,
де доказом став «почерк» злочинця.
Денніс Кало, який був прокурором у той час,
стверджував, що
почерком Коттінгема були: викрадення, закуття у кайданки,
зв'язування жертв скотчем,
заподіяння каліцтва.
Калічив жіночі тіла ножем,
щоб залякати їх.
Почерк незмінний, навіть якщо методи дії різняться.
Одну жертву вбив ножем, іншу задушив.
Одні тіла знайшли на вулиці,
інші - у приміщенні.
Міг по-різному вчиняти злочини,
але почерк не змінювався,
це було досить прогресивно на той час.
Тоді Обвинувачення викликало численних живих свідків на допит у суді,
їх свідчення були ключові.
Пам'ятаю, як у тумані, як припалював мої груди.
Це було дуже боляче.
СВІДЧЕННЯ КЕРЕН ШІЛЬТ
Почувалася мертвою.
Сказав, що я заплачу за те що повія, як і інші.
Якби зробила щось, чого він не хотів,
він мене б вбив.
Пам'ятаю готельну кімнату,
як прокидалася, коли бив мене шлангом і кусав.
Джим.
Казав, що його ім'я - Джим.
Ім'я, звісно, було вигадане.
Обвинувач запитав: «Чи ви бачите людину, яка скривдила вас?»
«Так. Ось ця людина».
Тоді обвинувач пред'явив речові докази,
такі як прикраси,
які відібрав у жертв,
та були у його володінні,
і відбитки пальців.
У випадку вбивства Валері Стріт
злочинець залишив відбиток на храповику кайданків.
Вони не могли знайти співпадіння,
поки не заарештували Річарда Коттінгема.
Річард Коттінгем свідчив на свій захист.
Захист полягав у запереченні: «Я не робив цього».
Більшість речей трапилась не так.
Поліція - найкорумпованіші люди у світі.
Підтасують докази проти тебе.
Приховають докази на твою користь.
Пізніше він сказав:
«Це ви перенесли мій відбиток на кайданки,
коли закули руки мені за спиною,
ось як ви отримали відбиток».
Коли вони знайшли кімнату,
влаштували все так, ніби там були пам'ятки про жертв.
Він сказав ще: «Знайдені прикраси
можна придбати на Канал Стріт. Це - збіг обставин».
Казав, що не ладнали з дружиною,
тому звертався до повій.
Я був жахливим чоловіком, провадив нічне життя
і щовечора був у товаристві жінок.
Казав, що їм хотілося незвичного виду сексу.
Це йому подобалося, за це і платив гроші.
Сказав, що Леслі Енн О'Делл дозволила робити з собою такі речі.
Подивіться на фото з місця злочину.
Ви не побачите побиту людину.
Вона не зрозуміла його намірів.
«Мала терпіти біль. Я заплатив їй за зв'язування».
Щодо жінок, які його упізнали,
сказав, що вони брешуть.
Повії скажуть все, що вимагає поліція.
Жодна повія не пам'ятає того, з ким була два роки тому,
але вказує: «Ось ця людина»,
тому що цього вимагає поліція.
У захист казав, що був на роботі
під час скоєння злочинів
і має табель робочого часу.
Я ходив на роботу щодня. Я…
Інколи я працював 200 днів поспіль.
Часто працював понад норму.
Однак, деякі співробітники з «Блю Кросс і Блю Шілд»
зголосилися надати свідчення.
Інші співробітники офісу боялися свідчити проти Річі,
оскільки були налякані,
що Річі зробить щось погане їм та їхнім родинам.
Я хотів «підвісити його за яйця»,
тому не боявся свідчити проти нього.
Його алібі на час більшості злочинів - «Я працював».
Тоді я розповів все прокурору:
«Можу розказати чому його там не було».
Він махлював з годинами,
я розказав як він робив це.
Ми з Річардом знали як змінити час на годиннику комп'ютера.
Коли починаєш робочий день,
змінюєш час на десять годин уперед,
тоді у табелі робочого часу
буде саме цей час.
Отже, десять хвилин стали десятьма годинами.
Я не розумів чому він махлював з робочим часом.
З роду б не подумав про вбивство.
Більше за все я прагнув покарати його.
Байдуже чи зі мною щось станеться.
Таким чином, обвинувач отримав безперечний доказ проти нього.
Журі присяжних визнало його винним у кількох звинуваченнях.
Гадаю, люди боялися того, що його можуть звільнити.
Він був загрозою, яку необхідно усунути з вулиці.
Гадаю, журі в цьому переконалося.
Коли журі повернулося з вироком, Коттінгем не кричав.
Не виказав жодної емоції.
Його матір була засмучена, сестра також.
Вона вважала мене винним.
Після цього суду…
28 ВЕРЕСНЯ 1982 РОКУ
поліція розкрила вбивство
його колишньої сусідки з Літтл Феррі…
Меріенн Карр, яку не викрадали у Нью-Йорку.
Звісно, його визнали винним у її вбивстві.
Проти Річарда Коттінгема почали новий процес у Нью-Йорку.
Справа включає вбивства трьох проституток.
31 ТРАВНЯ 1984 РОКУ
СУДОВИЙ ПРОЦЕС №3 - НЬЮ-ЙОРК
Під час суду у Нью-Йорку…
ДЖЕННІФЕР ВАЙС БІОЛОГІЧНА ДОЧКА ДІДЕ ГУДАРЗІ
чекав на чергове засідання суду
у коридорі.
Гадаю, там же опинився й Коттінгем.
Дійшло до штовханини між ними,
Джеймс завдавав ударів Коттінгему,
при цьому приказуючи: «Дайте мені його ще раз вдарити».
ВИЗНАНО ВИННИМ У ВБИВСТВАХ І ПОКАЛІЧЕННІ
Річарда засудили на загальний строк 200 років
у в'язниці Трентон Стейт.
У 1984-му я поїхав до Трентона,
щоб встановити особу «Джейн До»,
вбитої у «Тревел Інн».
Сім'ям важливо дійти до кінця, адже це все, що у них є.
Тоді він поводився зі мною нахабно,
усміхався, наче грав зі мною.
Найголовніше - він не розкаявся.
Коттінгем пробув у в'язниці 30 років.
Жодного листа або короткого коментаря…
аж до 2009 року.
Привіт.
Вітаю.
Я - Надя Феццані, журналістка,
беру інтерв'ю у серійних вбивць - дослідити їх внутрішній світ,
психологічний аспект.
Річард Коттінгем до цього часу не зізнався.
Тому, коли я запитала, чому вбив стількох жінок,
неочікувано, все мені розказав.
Для мене це була гра. Вона…
Вона була здебільшого психологічною.
Я міг взяти майже будь-яку жінку та робити з нею все, що хотів,
психологічно.
Тобто, за допомогою погроз або неявних погроз…
або кривди,
або іноді вбивства.
Це майже божественно.
Це… коли ти повністю керуєш чиєюсь долею.
Як стверджує Коттінгем,
єдиною причиною вибору вбивства було переконання,
що котрась з жінок поскаржиться на нього у поліцію.
Вбивства були на 99 відсотків вчинені з метою самозахисту.
У випадку з Меріенн Карр,
вона хотіла піти, я не міг такого дозволити.
Адже вона сказала фатальне речення:
«Вранці все розповім поліції».
Одне речення. Якби промовчала, була б жива.
Але коли почув її слова, знав, що мусить померти.
До мого інтерв'ю з ним
Річард Коттінгем не зізнавався у двох убивствах,
які скоїв у мотелі «Тревел Інн» на Таймс-сквер.
Відкрився Наді,
що знав Діде Гударзі
та, що відрізав їй голову та обидві руки,
тому що його могли бачити з нею
і пов'язати їх разом.
За його словами, залишив мотель о пів на четверту ранку,
просто йшов по Таймс-сквер.
Ніс голови у мішку.
Його зупинили двоє поліціянтів: «Що тут робите так пізно?»
Він відповів: «Просто шукаю де можна поїсти».
І вони його відпустили,
він пішов собі далі.
Я б розширював межі закону,
щоб мені більше зійшло з рук.
Чим більше зійде з рук, тим більше захочеться.
Коттінгем пізніше зізнався, що поклав їх у багажник свого авто,
повернувся до готельної кімнати…
та підпалив тіла.
Все, що відбулося - мало відбутися.
Я жив окремим життям.
Чи сьогодні ви відчуваєте каяття?
Звісно.
Якщо б знову мав усе це пройти, вірогідно, нічого такого б не сталося.
Ніколи не думав, що мене упіймають.
Говоримо зараз лише про ті вбивства, за які мене спіймали.
Скількох людей ви вбили насправді?
Тобто, вони базікають, що ідеального вбивства не існує.
Але ж, у мене понад 80 ідеальних убивств, про які їм нічого не відомо.
Коттінгем сказав, що вбив більше, ніж його звинуватили.
Сказав, що вбивав жінок
кожні два тижні протягом 13-ти років.
Разом - від 85-ти до 100 жертв.
Це було явище постійного типу.
Хоча слова м-ра Коттінгема здаються безглуздими,
можуть бути цілком реальні.
Я «пролітав під самим радаром». Мене ніхто не помічав.
Гадаю, Річард Коттінгем міг би вбивати де заманеться,
але було неможливо оминути Таймс-сквер у 70-х
для такого сексуального садиста як Річард…
пройти повз секс-працівниць, піп-шоу,
повз темний бік еротики й сексу.
Спокуса була завелика.
Кожен крок був сповнений можливостей.
Це немов давало йому «імунітет».
Всі так роблять.
Всі використовують одне одного.
Всі деградували у секс-районі на Таймс-сквер.
Ви скажете, що порнографія не викликає обурення,
як кілька років тому.
Сьогодні на неї дивляться, як на щось цілком нормальне.
Порнографію вважають нормою.
У місті й досі є судді, адвокати
та медійники, які у захваті від фільму «Глибоке горло».
Це було принизливим, огидним, хворим, садистським.
Закрийте їх!
ПОРНО - ЦЕ БРЕХНЯ
Тисячі розлючених жінок вийшли на марш Бродвеєм сьогодні,
на Таймс-сквер, у серці порноіндустрії.
Вважають, порно - насильство проти жінок.
Порно стало мішенню феміністок.
Наприкінці 70-х, «Жінки проти порнографії»
була кампанією реформ, що мали на меті боротьбу з порнографією
не лише на Таймс-сквер… у країні.
Ми проти використання та наруги над жінками у порнографії.
Це сповнені насильства зображення
жінок, яких зв'язують, б'ють, ґвалтують, катують чи вбивають
заради стимуляції, розваги чи наживи.
Тому «Жінки проти порнографії»
поповнили ряди борців за чистоту Таймс-сквер та 42-ї вулиці.
Проєкт «Охорона правопорядку»
та все, що ми зробили за ці роки,
вважаю, мали суттєвий вплив.
Але найбільше на припинення секс-бізнесу на Таймс-сквер
вплинув СНІД.
Говоримо вже кілька місяців про хворобу під назвою СНІД -
синдром набутого імунодефіциту.
Майже половина випадків сталася у Нью-Йорку.
Лише десь у 1981-му ми дізналися про епідемію СНІДу.
Це було схоже на фантастичний сценарій смерті.
Всі почали перейматися секс-індустрією
та секс-працівниками на Таймс-сквер.
Статеві акти наживо припинилися.
Їх більше не бачили,
оскільки це було вкрай небезпечно.
Переважна більшість членів Ради охорони здоров'я Нью-Йорку
надала місцевій владі право
зачинити будь-який заклад,
який надає публічні послуги з так званого «небезпечного сексу».
Такі, як гей-лазні, книгарні для дорослих,
гетеросексуальні секс-клуби.
У п'ятницю, о 23-й годині,
у «Платос Ретріт» було зазвичай 50 гетеросексуальних пар,
але о 20:40,
десь за 20 хвилин до відкриття закладу,
місто припинило діяльність секс-флагмана.
Вуличну секс-індустрію
зупинили влада та СНІД.
ОГОЛЕНІ ДІВЧАТА - ВИСТАВИ НАЖИВО
«Прибирання» на Таймс-сквер було давньою обіцянкою мерії,
мешканці Нью-Йорка ставилися до неї скептично.
Але, якщо ви були нещодавно в околиці,
могли помітити справжні зміни, що там відбулися.
Кількість піп-шоу, салонів масажу, порношопів
зменшилась майже вдвічі за сім років.
Рівень злочинності на Таймс-сквер також впав.
Стало відомо про план адміністрації Коха
перетворити центральний порно-район Таймс-сквер
на щось типу парку розваг.
Розбудова почалася на початку 1980-х
з потужних офісних хмарочосів,
готелів, легальних театрів.
Місто розчистило великий шматок власної території.
Але деякі історичні театри залишилися на 42-й вулиці.
Театр «Новий Амстердам», у якому ставили ревю «Шаленості Зігфелда» у 1903-му,
планували знести.
Якимсь чином, студія Дісней та влада міста дійшли згоди,
за 30-40 мільйонів доларів
їм вдалося виконати реновацію, яку бачимо й сьогодні.
КОРОЛЬ ЛЕВ
У «Новому Амстердамі» вперше показали «Короля лева».
Це прекрасно.
Сьогодні Таймс-сквер - це Діснейленд,
справжній розвиток відбувся
протягом останніх 20-30-ти років.
Злочинність сильно знизилася,
розквітнув туризм.
Здається, 85 відсотків туристів, гостей Нью-Йорка, відвідують…
Таймс-сквер.
Туристи його обожнюють, але це розчистило територію.
Таймс-сквер перетворився на звичайне місто.
Звичайне місто.
Старий Таймс-сквер був надзвичайний.
Несхожий на щось інше.
Але я розумію чому він зник.
Старий Таймс-сквер
був поганим місцем.
Він і справді зруйнував багато життів.
Моїм тілом торгували на вулиці 13 років.
У якомусь дослідженні казали, що середня тривалість життя людини…
яка пережила те, що я - сім років.
Більше нікого не зустріла
з ким тоді працювала на вулицях Нью-Йорка,
нікого, хто б вижив.
Нікого.
Весь цей час у Нью-Йорку
у мене не було документів, соціального номера,
свідоцтва про народження. Жодних документів.
Якщо б я померла, ніхто б не встановив моєї особи.
Тоді я була б «Джейн До».
РІЗНИК НА ТАЙМС-СКВЕР «ДЖЕЙН ДО»
Від 1970-х до 1980-х,
багато знайдених тіл секс-працівниць
позначали як Б.У.Л.,
тобто «Без Участі Людини».
Інакше кажучи, суспільство настільки не шанувало їх,
що поліція навіть не розслідувала
скоєні проти них злочини.
Поліція не переслідувала злочинців.
Вважаю це кошмаром.
ЗВИНУВАЧЕНИЙ МЕШКАНЕЦЬ НЬЮ-ДЖЕРСІ - РІЗНИК
Гадаю, це жахливо,
коли злочинець вбиває, але його ніхто не переслідує.
І, якщо Річард вбив близько ста жінок і дітей,
він забрав би з собою у могилу всі нерозкриті справи,
просто не можу собі цього уявити.
Отже, я хотіла дізнатися більше,
я знала, що єдиний спосіб дізнатися більше - запитати Річарда.
Так почалися мої з ним стосунки.
Ми - не друзі.
Він справді хвора людина.
Чим частіше до нього навідувалася,
тим більше деталей відкривав
про дійсно болючий досвід з молодими дівчатами.
Смерті, за які відповідає.
Як снігова куля, почалася співпраця з поліцією
щодо розкриття невирішених справ.
Слідчі розпочали міжвідомчу координацію,
шукаючи інші випадки за його участю.
У 2010-му році Коттінгем зізнався у вбивстві Ненсі Вогел.
У жовтні 1967 року
Ненсі Вогел, молода матір,
вийшла пограти у бінго
і зникла у передмісті Нью-Джерсі.
Через три дні її знайшли у власному авто оголеною, мертвою.
Її задушили, зґвалтували.
Одяг був старанно складений.
Визнав себе винним
і отримав ще один довічний термін.
Містере Коттінгем, чи скоїли ви злочини,
у яких зізналися сьогодні?
Так.
Коттінгем зізнався у інших вбивствах.
У п'ятьох вбивствах в окрузі Берген,
нерозкритих з 1968 року,
У 1969-му році…
…та у 1974-му році.
Вони були школярками-підлітками.
Схоже, він починав з молодих жінок та дівчат
у передмісті недалеко себе.
Так він все розпочав.
Меріенн Карр,
Ненсі Вогел,
школярки…
не підпадали під портрет вбивці,
оскільки не були секс-працівницями.
Зазвичай, більшість серійних убивць
вбиває перші жертви недалеко від дому.
Коли бачать поступ у розслідуванні,
аналізують шанси бути спійманим,
вони дистанціюються.
Для нього обрати мішенню проституток на Тамс-сквер було прогресом.
Серійні вбивці часто вибирають жертв
серед людей, яких не шанують у суспільстві.
Звісно, секс-працівників не шанували у суспільстві.
Таймс-сквер для Річарда Коттінгема був
«золотою жилою» потенційних жертв.
На думку секс-працівників, однією з найбільших проблем
є нелегальний статус їхніх послуг.
Тому секс-працівники закликають до декриміналізації,
як першого кроку у напрямку створення правил
на їхніх власних умовах, за їхньою участю,
у безпечних умовах,
торуючи шлях
очищення від тавра «секс-працівника».
Головний висновок з цієї справи -
можливо, можна вбити сотню людей,
але про це ніхто не знатиме.
ЖІНКА З ТРЕНТОНА - ОДНА З ОБЕЗГОЛОВЛЕНИХ
Усі жінки, яких убив Річард…
залишили цей світ жахливим чином.
Це завжди мене пригнічує.
Як темна хмара.
Отже, я й досі підтримую стосунки з Річардом,
оскільки мені потрібні прізвища
невідомих жертв, чиї життя він забрав.
Життя, які не встигли розквітнути.
Гадаю, нам слід пам'ятати про них,
оскільки вони заслуговують на справедливість.
ЯКЩО ВИ ВВАЖАЄТЕ ЗНИКЛУ БЛИЗЬКУ ЛЮДИНУ ЖЕРТВОЮ РІЧАРДА КОТТІНГЕМА,
СКОНТАКТУЙТЕСЯ З ВІДДІЛОМ ПОПЕРЕДЖЕННЯ ЗЛОЧИНІВ: CRIMESTOPPERS.NYPDONLINE.ORG
Переклад субтитрів: Жолудь Добровольский