I 1980 var jeg en reporter i Bergen fylke hos The Record
og dekket Hasbrouck Heights, og dekket Lodi i New Jersey.
Det kom en telefon om en hendelse
på Quality Inn i Hasbrouck Heights.
Og selvsagt var det mitt ansvar å svare på det.
En kvinne skrek høyt nok til at hotellpersonalet hørte det
og kom til rommet og banket på døra.
Hun klarte å gi et håndsignal
til den som var der i gangen.
Hotellpersonalet skjønte at hun var i trøbbel.
Så de ringte politiet med en gang.
Nå er han i panikk.
Han vet det er over, han må ut.
Han prøver å rømme ned gangen.
Plutselig kom en politibetjent fra Hasbrouck Heights inn, kastet ham ned…
…ba ham stoppe, løfte hendene,
og sa: "Om du ikke stopper, skyter jeg."
Han stoppet,
og slapp alt i gangen.
Da de tok gjerningsmannen,
hadde han en taperull på seg,
han har håndjern,
han har bondage-fester,
han har beroligende.
Politiet avhører Leslie Ann O'Dell,
og hun fortalte politiet alt han gjorde mot henne.
Hun sa det var seksuelt overgrep,
og sa det var da han tok på håndjern og truet henne
at hun trodde hun ville bli drept.
Men da politiet avhørte den mistenkte,
lot han det høres ut som om han ikke var skyldig.
Han sa at hun var der frivillig,
så det var ingen forbrytelse.
Men for politiet i New Jersey ringer alarmklokkene med en gang.
Dette er det samme hotellet,
to kvinner ble drept der tidligere.
Det må være samme fyren.
Så politiet arresterte ham,
og de tok ham med til politiets hovedkvarter…
BERGEN, NJ SHERIFFENS KONTOR
…og fikk vite at han het Richard Cottingham.
EN DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
23. MAI 1980
EN DAG ETTER RICHARD COTTINGHAM BLE ARRESTERT
I New York, med Midtown torso-saken,
den saken var mer eller mindre død.
FEM MÅNEDER ETTER DRAPENE PÅ DEEDHE GOODARZI OG JANE DOE
Ikke mer informasjon…
ÅTTE DAGER ETTER DRAPET PÅ JEAN REINER
…fordi etterforskningen
førte ikke til mistenkte.
Nå må du huske noe, det er tidlig på 80-tallet,
det var ingen kommunikasjon mellom byråer.
Så bare noen få dager etter drapet på Jean Ann Reyner,
myndighetene i New York City,
de ante ikke at en mistenkt med samme metode som torso-morderen
ble arrestert for å ha overfalt en prostituert over elva
i New Jersey.
Richard Cottingham hadde vært i fengsel i Bergen fylke
for angrepet mot Leslie Ann O'Dell…
…og Jersey-politiet trodde at
han kunne være seriemorderen de hadde lett etter
som drepte Valerie Street og Maryann Carr på Quality Inn.
Så Bergen fylke begynte å bygge saken deres,
knytte ham til tidligere forbrytelser.
De fikk vite at Richard Cottingham bodde i nærliggende Lodi i New Jersey,
som er ved siden av Hasbrouck Heights,
hvor Quality Inn er.
Politiet hadde også funnet ut
at Maryann Carr ble bortført
fra det samme leilighetskomplekset hvor Cottingham bodde
fem år tidligere, før hun ble bortført.
I alle disse tilfellene er det bruk av håndjern,
to ofre med kvelning,
to ofre med limrester rundt munnen.
Så vi har et mønster her.
Og de følte seg sikre på at han kunne være tilknyttet.
Det er mye som virker mot etterforskerne.
De hadde ikke nok bevis til å støtte aktorens sak.
Du vil ikke bare arrestere ham, han må bli dømt.
Du må bygge en solid sak med troverdig informasjon,
ved hjelp av bevis og uttalelser
fra overlevende ofre som Leslie Ann O'Dell.
Fordi dette er en seriemorder-sak,
sjekker etterforskerne om
noe lignende har skjedd med andre.
For hvis du har andre overlevende,
har du flere vitner,
som kan hjelpe med å finne ut hva han gjør og hvordan han gjør det.
Hvordan nærmet han seg henne?
Hva sa han?
Hvordan gikk kvelden?
Når gikk det ille?
Disse små detaljene kan knytte ulike forbrytelser sammen.
Det kan vinne eller tape saken.
Etterforskerne fra Bergen
oppdaget mange uløste saker med vold og voldtekt
hvor de ble hentet fra New York,
brakt til New Jersey, og nesten drept.
22. MARS 1978
OVERLEVENDE 1 KAREN SCHILT
Da jeg ble bevisst,
lå jeg naken i kloakken til et leilighetskompleks.
Kvelden før ble hun kontaktet på en bar i New York City.
Han begynte å snakke med meg.
Han spurte hva jeg gjorde der alene.
Han tilbød en drink.
Han spurte om jeg var en gatepike.
Jeg sa at jeg var servitør.
Det var dop i drinken, og hun begynte å bli syk.
Hun forlot baren, han fulgte etter, tilbød skyss,
hun satte seg inn,
og plutselig kjørte de til New Jersey.
Jeg sloknet stadig.
Da hun ble bevisst,
hadde hun blitt alvorlig bitt på brystet,
hun var banket opp og utsatt for seksuelt overgrep.
Jeg våknet i et mørkt område,
og han sa: " Ikke vær redd, jeg bodde her før."
12. OKTOBER 1978
OVERLEVENDE 2 SUSAN GEIGER
Da jeg kom til, var angriperen min borte.
Han tok smykkene mine.
Jeg kan knapt røre meg.
Det gjorde vondt overalt.
Kvelden før,
ble en prostituert som het Susan Geiger
kontaktet nær Broadway på Manhattan.
Han spurte om jeg jobbet.
Jeg sa ja. Jeg trengte pengene.
Denne personen ba henne bli med ham, og hun var opptatt.
Får henne til å gå med på å møte ham neste kveld,
hun sier ja, hun kommer.
Han sier: "La oss ta noen drinker."
Han visste om et fint sted, Flanagan's.
Han sa han jobbet med datamaskiner og bodde i New Jersey.
Og da han hadde henne, dopet han henne.
Han dopet henne, tok henne med til New Jersey…
Jeg begynte å føle meg døsig, trøtt.
…hvor angriperen bet brystene hennes og forårsaket fryktelige skader.
Utsatt for seksuelle overgrep.
Susan Geiger ble etterlatt for død,
og, takk gud, hun overlevde.
12. MAI 1980
OVERLEVENDE 3 PAMELA WEISENFELD
Jeg våknet på en parkeringsplass og ante ikke hva som hadde skjedd.
Kvelden før så gjerningsmannen henne på gata på Times Square.
Han hadde en stor seddelbunke.
Han sa det var 3 000 dollar,
og han sa: "Jeg vil tilbringe hele natten med deg."
Denne fyren viftet med penger
og ba om sex.
I baren insisterte han på at jeg drakk med ham.
Han rørte brystene mine hele tiden.
Han var røff.
Han dopet henne og tok henne til New Jersey…
…hvor hun rapporterte å ha blitt banket og utsatt for overgrep.
Alle disse sakene hadde flere paralleller.
Ofrene som ble funnet i New Jersey
ble bortført fra et område i New York
hvor Richard Cottingham jobbet på Blue Cross.
Karen Schilt, hun ble funnet på parkeringsplassen
til Ledgewood-leilighetene i Little Ferry,
som var Maryann Carrs leilighet,
hvor Cottingham pleide å bo.
Angrepet av Pamela Weisenfeld
var et par dager før angrepet på Leslie O'Dell.
Og denne gjerningsmannen dopet dem,
og Richard Cottingham hadde beroligende midler.
Og alle skadene var så like.
Nå trenger etterforskerne i Bergen at hvert nytt offer
prøver å identifisere Richard Cottingham som angriperen og voldtektsmannen…
…men det er iblant vanskelig.
Tidligere, på 1970-tallet,
ville mange kvinner være redde for å stå frem,
for voldtektsofre ble behandlet fryktelig av loven.
New Yorks lov var spesielt tøff.
Selv om de identifiserte han,
hvis du ikke hadde et vitne som ville stå frem og si:
"Ja, jeg så dem bli voldtatt,"
så fikk de ikke dom.
Men også, hvis du er prostituert,
ville politimannen arrestere deg for
å ha sagt at du var det.
På den tiden i New York,
slo de ned på sexindustrien.
HOREKONE HARD SÅPE
Hovedfokus for kontoret for håndhevelse i Midtown
er eliminering av prostitusjon.
Lenge ble bare kvinner arrestert for prostitusjon.
Menn ble ikke,
selv om loven sa at det var et lovbrudd som ikke var kjønnsdelt.
Jenta tar byrden av arrestasjonene.
Dobbelstandard? Absolutt.
Jeg ble arrestert mange ganger i New York City.
Mennene, klientene, triksene, hva du enn vil kalle dem,
de ble aldri arrestert.
Menneskesmuglere og halliker ble ikke arrestert.
Oftest ble det utstedt stevning og overtrederen gikk sin vei.
Men sent på 1970-tallet, tidlig på 1980-tallet…
…ble feministbevegelsen større.
Dagens marsj feiret veksten av kvinnebevegelsen
fra en liten gruppe feminister
til en stor bevegelse som involverer alle slags kvinner.
Et resultat av dette
var at det ble mange nye endringer rundt politiarbeid,
og det som begynte å skje
var: "La oss ta mennene som gjør dette."
Ifølge den nye loven er det en forseelse.
Når arrestert, blir horekunden tatt fingertrykk av,
fotografert, og holdt i en celle til siktelsesmøtet.
-Hva synes du om den loven? -Det er rettferdig,
men jeg er en mann, så jeg er litt partisk.
Men klart rettferdig
hvis du vil redusere aktiviteten.
Loven bør være likestilt.
Bør være likt for begge kjønn.
En av tingene som skjedde med kvinnebevegelsen,
var at kvinner nå følte at de kunne
og burde bestemme seksuelt samtykke.
Voldtektslovene ble endret,
og kvinner forsto nå at det som skjedde med dem
ikke var rett,
og de begynte å ta til orde for seg selv,
og voldtektsforbrytelser kunne ikke lenge feies under teppet, glemt.
POLITI
Og så i Bergen fylke,
disse andre ofrene
som også ble angrepet av Richard Cottingham
føler nå at det er på tide
for å stå frem og fortelle historien sin
om hva som skjedde med dem, at de vil bli lyttet til.
MISTENKT I OPPSTILLING
Så de sto frem
for å prøve å identifisere fyren som angrep dem.
Men da det var tid for oppstillingen,
barberte Cottingham barten
og så ut som en helt annen person.
Han prøvde å ikke bli gjenkjent.
Hvis jeg ikke var politi, ville jeg ikke identifisert ham.
Han så helt annerledes ut.
Men Susan Geiger, Pamela Weisenfeld og Karen Schilt
klarte å identifisere Richard Cottingham.
Og nå i New Jersey…
…rapporterte media om Richard Cottingham som den mistenkte
med ofrene funnet i Bergens fylke.
MANN ARRESTERT FOR SEXANGREP: ANDRE MORD SJEKKES
Veldig fort ser NYPD
at Richard Cottingham blir skrevet om.
De oppdager likheter mellom de to sakene
og begynner å tenke
at Richard Cottingham kan være Times Square torso-morderen.
Det var et gjennombrudd.
Nå jobber etterforskerne sammen.
De snakker, samarbeider,
undersøker alt, sammenligner alt,
setter sammen sakene.
Så statsadvokaten i Bergen fikk en ransakelsesordre
for hjemmet til Richard Cottingham.
Da de kom inn i huset hans i Lodi i New Jersey,
fant etterforskerne et privat rom i huset hans,
og det var et stort funn.
Det var et rom som var nede i kjelleren.
Han kunne gå dit, låse døren og være alene,
borte fra kona, som hadde søkt om skilsmisse.
Og det de fant forbløffet alle.
Han hadde pornografisk kunst,
teip,
bøker om S&M.
De finner alle dameklær, vesker…
Inne i rommet hadde han et hvelv,
en låst boks han hadde ting i.
De fant det som viste seg å være nøkkelen til
Maryann Carrs leilighet, som han ikke kunne hatt
mindre han hadde møtt Maryann Carr.
BERGENS SHERIFFSKONTOR
De fant en liten koalabjørn. Den tilhørte Valerie Ann Street.
Politiet hadde oppdaget det som ble kjent som troférommet.
Et trofé er bevis på en vellykket jakt.
Og det fant de kjedet
til Jean Ann Reyner,
offeret funnet på Hotel Seville.
Det samme kjedet fra arrestasjonsbildet hennes er der.
Plutselig hadde de bevis som knyttet denne fyren
som torturerte og drepte i Bergen, New Jersey,
til den berømte Torso-morderen i New York.
Og nå, for Richard Cottingham,
begynte korthuset hans å kollapse.
Forrige vinter fortalte vi om brutale mord
av prostituerte her i New York,
Hittil er drapene uløste.
Men nå kan det være et stort gjennombrudd.
Anklaget er 33 år gamle Richard Cottingham,
en dataoperatør fra Lodi i New Jersey.
Og akkurat nå holdes Cottingham med 350 000 dollar i kausjon
i forbindelse med drapet på en prostituert
på Quality Inn i Hasbrouck Heights.
Da jeg kom på jobb,
og vi fant ut at Richie ble arrestert i New Jersey,
var vi alle sjokkerte.
Og vi lærte bare om flere og flere drap.
Ikke bare drapene,
men at han parterte liket og sånt.
Det var forferdelig.
Med tanke på historiene om de prostituerte
og hvordan han tok dem til New Jersey,
hørte vi ikke at han skadet dem.
Ingen snakket om… Vi visste ikke hva som skjedde.
Vi vet bare hva han fortalte.
Etter hvert som dagene gikk, da sjokket la seg,
etter at jeg ble forhørt av politiet,
ringte det en bjelle.
Diagrammet han tegnet for meg,
jeg kan ikke forklare hvorfor jeg beholdt det.
Det bare var der,
lå med en haug med dritt i en skuff,
og jeg ga den til dem.
Jeg ville virkelig ta ham.
Det er 19 anklager mot Richard Cottingham,
en 34 år gammel programmerer fra Lodi i New Jersey.
Siktelsen er mord.
Drapet på Valerie Ann Street, en 19 år gammel prostituert
som Cottingham skal ha plukket opp i New York
4. mai 1980.
Listen over siktelser var lang som et vondt år.
I New Jersey var det administrering av skadelige stoffer.
Det var besittelse av ulovlige resepter, legemidler.
Det var besittelse av kniv.
Og selvfølgelig var det voldtekt, bortføring og overfall
av Leslie O'Dell, Susan Geiger, Karen Schilt,
og bortføringen av Pamela Weisenfeld,
og drapet på Valerie Street.
Jeg kan virke høy på pæra,
men jeg hadde rykte som den beste advokaten,
ikke bare i Bergen County, men North Jersey.
Hver gang en avisartikkel refererte til en betydelig forbrytelse i fylket,
ventet jeg på telefonen.
Jeg husker første gang Mrs. Cottingham kontaktet meg.
Hun sa med en gang:
"Jeg har blitt henvist til deg for å forsvare sønnen min.
Sønnen min har ikke gjort noe galt."
Mr. Cottingham var så bestemt på å bevise at han er uskyldig,
at han ville ha rettsak.
19. MAI 1981
RETTSSAK ÉN - NEW JERSEY
Det som gjør rettssaken historisk interessant,
er at det er en av de første jeg vet om
hvor det ble presentert signaturbevis.
Dennis Calo, aktor på den tiden,
argumenterte for at
Cottinghams signatur var bortføringen, håndjern,
tapingen av ofrene,
lemlestelsen.
Han dro kniven langs kvinnenes kropp
for å få dem redde.
Signaturen er den samme, selv om metoden er annerledes.
Ett offer er knivstukket, et annet er kvalt.
Noen ble funnet ute,
andre ofre ble funnet inne.
Han begår kanskje disse forbrytelsene på forskjellige måter,
men signaturen er lik,
og det var veldig avansert på den tiden.
Så la aktor frem flere ofre som levde for å vitne,
og forklaringene var avgjørende.
Jeg har det vage minnet om å bli brent på brystet.
Virkelig vondt.
VITNE KAREN SCHILT
Jeg følte at jeg var død.
Han sa jeg skulle betale for å være en hore, som de andre.
Gjorde jeg noe han ikke ville,
ville han drepe meg.
Jeg husker at jeg var på et hotell
og våknet til at han slo meg med en slange og bet meg.
Jim.
Han sa han het Jim.
Navnet betydde ikke noe.
Aktor sa: "Ser du mannen som angrep deg?"
"Ja. Der er han."
Og så presenterte aktor rettsmedisinsk bevis,
som smykkene
som ble tatt fra ofrene
og var i hans besittelse,
og fingeravtrykkene.
I saken om drapet på Valerie Street,
hadde gjerningsmannen lagt igjen et fingeravtrykk på håndjernet.
De fant aldri en match for avtrykket
før de arresterte Richard Cottingham.
Richard Cottingham vitnet for sitt eget forsvar.
Forsvaret hans var: "Jeg gjorde det ikke."
EKTE STEMMEOPPTAK
Det meste skjedde aldri slik.
Politiet er de mest korrupte i verden.
De vil plante bevis på deg.
De vil skjule bevis for deg.
Senere sa han:
"Dere satte fingeravtrykket mitt på det håndjernet
da dere satte på håndjern bak ryggen min,
og sånn fikk du dere avtrykket. "
EKTE STEMMEOPPTAK
Da politiet fant rommet,
fikk de det til å se ut som de var minner fra ofre.
Han sa også :"Smykkene dere fant,
de kan du kjøpe på Canal Street. Det er tilfeldig."
Han sa han ikke kom overens med kona,
så han besøkte nattens kvinner.
Var en kjip ektemann.
Jeg likte det nattelivet,
og jeg gikk ut med kvinner hver kveld.
Han sa de ville ha noe uvanlig sex.
Han likte det, og betalte for det.
Han sa at Leslie Ann O'Dell lot ham å gjøre det han gjorde mot henne.
Se på åstedbildene.
Du ser ikke en banket person.
Han sa hun misforsto han.
"Hun skal ta smerte. Jeg betalte for bondage."
Når det gjelder kvinnene som identifiserte ham,
sa han at kvinnene løy.
Horer vil si alt til politiet som politiet vil at de skal si.
Ingen hore vil huske en person fra to år siden,
men hun sier: "Det er mannen,"
fordi det er det politiet vil.
Hans forsvar var at han var på jobb
da forbrytelsene fant sted,
og at han hadde timelister.
Jeg gikk på jobb hver dag.
Jeg jobbet noen ganger i 200 dager på rad.
Jeg jobbet all slags overtid.
Men det viste seg at noen av kollegene på Blue Cross Blue Shield
var villige til å stå fram og vitne.
Andre på kontoret var redde for å vitne mot Richie
fordi de var redde for
at han kunne gjøre noe med dem eller familien.
Men jeg ville ta ham,
derfor var jeg ikke redd for å vitne.
Hans alibi for mange av disse mordene, "Jeg jobbet."
Så sa jeg til aktor:
"Jeg kan si hvorfor han ikke er der."
Han lurte jobbklokken,
og jeg fortalte dem hvordan.
Richard og jeg visste hvordan man endrer klokken på datamaskinen.
Når du begynner på jobben,
flytter du klokka ti timer frem,
og når jobben skrives ut på loggen,
trykker den den tiden.
Så ti minutter var ti timer.
Jeg ante ikke hva han gjorde da han jukset.
Mord ville vært det siste på listen.
Jeg ville få den mannen sperret inn.
Samme hva som skjedde meg.
Nå hadde påtalemyndighetene overveldende bevis mot ham.
Juryen kom tilbake, og fant ham skyldig i flere tilfeller.
Jeg tror folk virkelig fryktet å slippe ham ut.
Denne fyren var en trussel, han måtte fjernes fra gata,
og jeg tror juryen var overbevist om det.
Da juryen kom med en dom, reagerte ikke Cottingham.
Han viste ingen følelser.
Moren hans gjorde det, og søsteren hans, ja.
Hun var opprørt, som om det var min feil.
Etter rettssaken…
28. SEPTEMBER 1982
…tok de opp et drap
begått mot en tidligere nabo i Little Ferry,
Maryann Carr, som ikke ble bortført fra New York.
Han ble funnet skyldig her også.
Cottingham står overfor enda en drapssak i New York.
Saken gjelder tre prostituerte som ble drept.
31. MAI 1984
RETTSSAK TRE - NEW YORK
Under New York-rettssaken…
…min mors hallik, James Thomas,
ventet på at retten skulle starte igjen
i gangen.
Jeg antar at Cottingham var i gangen samtidig.
De havner i en slåsskamp,
der James bare banker løs på Cottingham
og slår ham gjentatte ganger og sier :"La meg slå ham en gang til."
MANN SKYLDIG I MORD OG LEMLESTELSE
Richard ble dømt til nesten 200 år totalt
i Trenton State.
I 1984 dro jeg til Trenton
for å be ham om å identifisere Jane Doe
fra Travel Inn-drapet.
Det er viktig at familiene får svar. De har ikke annet.
Da jeg var der, var han veldig arrogant,
og han hadde et lurt smil, som om han lekte med meg.
Poenget er at han ikke avslørte noe.
Cottingham satt i fengsel i 30 år.
Ikke et brev, ikke et ord, ikke en eneste kommentar til noen…
2009
…før 2009.
Hei.
Hallo.
Jeg er Nadia Fezzani, journalist.
Jeg intervjuer seriemordere for å finne den dypere siden av dem,
det psykologiske aspektet.
Richard Cottingham hadde aldri tilstått før.
Så da jeg spurte ham om grunnen til at han hadde drept så mange kvinner,
ble jeg overrasket over at han svarte.
Det var et spill for meg. Det var…
Det var hovedsakelig psykologisk.
Jeg fikk nesten hvilken som helst kvinne til å gjøre det jeg ville,
psykologisk.
Ved trusselen, eller den underforståtte trusselen…
…om å bli skadet,
om å bli drept noen ganger.
Det er nesten guddommelig.
Du har full kontroll over noens skjebne.
Cottingham hevder at
en grunn til at han valgte å drepe var når han trodde
at noen av kvinnene ville anmelde ham til politiet.
Drapene var 99% av tiden bare for å beskytte meg selv.
Maryann Carr-saken,
hun ville dra, og jeg ville ikke la henne dra.
Og så sa hun den avgjørende setningen:
"Jeg ringer politiet i morgen."
Bare det. Hadde hun ikke sagt det, ville hun overlevd.
Men fordi hun sa det, visste jeg at hun måtte dø.
Før jeg intervjuet ham,
hadde Richard Cottingham aldri tilstått de to drapene
han hadde begått i Travel Inn Lodge på Times Square.
Han avslørte for Nadia
at han kjente Deedeh Goodarzi,
og at han hadde kuttet hodet og begge hendene hennes
fordi han hadde blitt sett med henne
og han var redd for å bli koblet til henne.
Han sa han forlot hotellet halv fire om natten,
og han bare gikk på Times Square.
Han bar hodene i en pose.
Og to politifolk stoppet ham og sa: "Hei, hvor skal du så sent?"
Han sa: "Jeg skal bare få meg noe å spise."
Og de lot ham gå,
så han fortsatte å gå.
Jeg fortsatte å presse lovens grense,
presset grensene for hva jeg slapp unna med.
Jo mer du slipper unna, jo mer vil du gjøre.
Cottingham hevdet senere at han la dem i bagasjerommet til bilen,
og gikk så tilbake til det hotellrommet…
…og tente på torsoene.
Det som skjedde, ville alltid skje.
Det var det andre livet jeg levde.
Føler du anger i dag?
Selvsagt.
Om jeg måtte gjøre det igjen, ville det nok aldri skjedd.
Jeg trodde ikke jeg ville bli tatt.
Vi har bare diskutert de jeg ble tatt for.
Hvor mange drepte du egentlig?
De sier at det ikke finnes et perfekt drap.
Jeg hadde over 80 perfekte drap de aldri visste om.
Cottingham sa at han drepte flere enn han ble dømt for.
Han sa at han drepte kvinner
annenhver uke i 13 år.
Til sammen er det 85 til 100.
Det var bare en konstant ting.
Selv om Mr. Cottinghams påstander er merkelige,
er det fullt mulig.
Jeg var under radaren. Ingen visste det.
Richard Cottingham ville nok drept hvor som helst,
men Times Square på 70-tallet hjalp ikke
for en som Richard, som er en seksuell sadist,
å gå gjennom og se sexarbeidere og show for kikkere,
og alle slags mørke, erotiske, seksuelle greier.
Det var for mye fristelse.
Med hvert steg var muligheten der.
Det ga ham nesten immunitet.
Alle gjør dette.
Alle bruker alle andre.
Alle er degradert i sexindustri-delen av Times Square.
Pornografi blir ikke sett ned på, kan du si,
som for noen år siden.
I dag er det sett på som helt normalt.
Pornografi er normalt.
Dommere og advokater
og mediefolk i byen syns Deep Throat var fantastisk.
FEMINISTISK ORGANISATOR
Den var ydmykende, motbydelig, syk, sadistisk.
Steng det ned!
PORNO ER EN LØGN
Tusenvis av kvinner gikk Broadway til Times Square i dag,
hjertet av den lukrative pornobransjen.
De sier at det fremmer vold mot kvinner.
Porno har blitt et feministisk mål.
Sent på 70- tallet var Women Against Pornography
en reformkampanje for å bekjempe fremveksten av porno,
ikke bare her, men i hele landet.
Det vi protesterer mot i pornografi er bruk og misbruk av kvinner.
Det er voldelige bilder av kvinner,
bilder av kvinner bundet, banket, voldtatt, torturert og drept
for stimulering, underholdning eller profitt.
Så Women Against Pornography
ble med i folkene som ville rydde opp i Times Square og 42nd Street.
Håndhevelsesprosjektet i Midtown
og alt vi har gjort i årenes løp,
gjorde nok stor forskjell.
Men det jeg tror gjorde mer for å stoppe sexbransjen på Times Square,
var Aids.
I månedsvis har vi fortalt dere om sykdommen Aids,
eller ervervet immunsviktsyndrom,
og omtrent halvparten av tilfellene er her i New York.
Aids-epidemien ble vi klar over i 1981.
Det var som et dødelig science-fiction-scenario.
Det var mye bekymring for sexbedriftene
og sexarbeiderne på Times Square.
Sex på scenen stoppet.
Du så det ikke lenger,
for det var for farlig.
Med stort flertall
ga folkehelserådet i New York
i dag lokale myndigheter makt
til å stenge alle foretak
som retter seg til publikum som tillater det de kaller "farlig sex".
Som homofile bad, porno-forhandlere,
og heterofile sexklubber.
En fredag klokken 23,
er det vanligvis 50 heterofile par i Plato's Retreat,
men i kveld klokken 20:40,
bare 20 minutter før deres vanlige åpningstid,
stengte byen denne seksuelle lekegrinda.
Så sexvirksomhetene og sexarbeiderne på gata
ble sparket ut, og aids medvirket til det.
JENTER LIVE NAKEN NAKEN-REVY
Opprydding av Times Square har vært et løfte i flere år,
og New York-borgerne kan tilgis å være skeptiske.
Men hvis du har gått gjennom i det siste,
visste du kanskje at det har skjedd en endring der.
Antall show, massasjesteder og pornobutikker
er nesten halvert de siste sju årene.
Kriminaliteten der er redusert, sier rapporten.
Vi fikk vite at Koch-administrasjonen vurderer en plan
for å gjøre Times Square porno-distriktet
til en slags fornøyelsespark.
Nyutvikling begynte tidlig på 1980-tallet
med store kontorbygninger,
hoteller, vanlige teatre.
Byen fordømte et stort område.
Men noen historiske teatre på 42nd Street ble bevart.
New Amsterdam teater, der Ziegfeld Follies åpnet i 1903,
skulle rives.
På en eller annen måte, mellom Disney og New York,
for 30 eller 40 millioner,
ble det renovert til det det er i dag.
LØVENES KONGE
New Amsterdam er der du først så Løvenes konge.
Det er nydelig.
Times Square er nå Disneyfisert,
så det har hatt en veldig utvikling
de siste 20, 30 årene.
Kriminalitet har kommet så mye ned,
og turismen har eksplodert.
Jeg tror noe som 85 % av folk som besøker New York fra andre steder
drar dit.
Bra for turister,
men det renset området.
Times Square ble akkurat som alle andre byer.
Det er så generisk.
Det gamle Times Square var utrolig.
Ingenting er som det.
Men jeg forstår hvorfor det er borte.
Det gamle Times Square
var ikke et bra sted.
Det ødela virkelig mange menneskers liv.
Jeg gikk på gata og ble trafikkert i 13 år.
Jeg har sett en studie som sa at gjennomsnittlig levetid for en…
…som har opplevd det jeg har er sju år.
Jeg har aldri møtt noen
som var på i gaten i New York da jeg var det
som er i live i dag.
Aldri.
Så hele tiden jeg var i New York,
hadde jeg ingen legitimasjon, ingen personnummer,
fødselsattest, ingenting. Ingen identitet.
Hvis jeg døde, hadde ingen visst hvem jeg var.
Jeg ville bare vært en Jane Doe.
TORSO-MORDER JANE DOE
På 1970-tallet og inn på 1980-tallet,
ble likene til mange sexarbeiderne som ble funnet
oppført som IMI,
og det er "Ingen mennesker involvert."
Med andre ord, de manglet så lite respekt og status i samfunnet,
ifølge politiet, at det ikke var verdt å etterforske
forbrytelsen som ble begått mot dem.
Politiet gikk ikke etter gjerningsmannen.
Det er grusomt.
TILTALT NJ-MAN SOM TORSO-MORDEREN
Jeg synes det fælt
når en morder dreper noen og tror de kommer unna.
Og hvis det er opptil hundre kvinner og barn som Richard drepte,
ville han gått i graven med alle disse uløste sakene,
og jeg kan ikke forstå det.
Så jeg ville lære mer,
og jeg visste at jeg bare kunne finne ut mer fra Richard selv.
Slik begynte forholdet mitt med ham.
Vi er ikke venner.
Han er et virkelig sykt individ.
Og da jeg begynte å besøke ham mer,
avslørte han detaljer
om veldig traumatiske opplevelser med unge jenter.
Dødsfall han er ansvarlig for.
Det ballet seg på til å samarbeide med politiet
for hjelpe til med å løse noen uløste saker.
Etterforskerne har nå undersøkelser over flere jurisdiksjoner
for å se på andre saker som denne fyren kan være ansvarlig for.
I 2010 tilsto Cottingham drapet på Nancy Vogel.
Oktober i 1967,
dro Nancy Vogel, en ung mor,
for å spille bingo
og forsvant i en forstad i New Jersey.
Tre dager senere er hun naken, funnet død i bilen sin.
Hun hadde blitt kvalt, seksuelt overfalt.
Klærne hennes var pent brettet.
Han erklærte seg skyldig i det
og fikk enda en livstidsdom.
Mr. Cottingham, begikk du lovbruddene
du erklærer deg skyldig i?
Ja.
Cottingham tilsto andre drap.
14. JULI 1969
Fem drap i Bergen fylke
som har vært uløst siden 1968,
1969…
7. APRIL 1969
…og 1974.
9. AUGUST 1974
De var skolejenter i tenårene.
9. AUGUST 1974
Det ser ut som han startet med unge kvinner og jenter
i forstedene, ikke langt unna ham,
og det var sånn han startet.
Maryann Carr,
Nancy Vogel,
og skolejentene,
matchet ikke den opprinnelige profilen,
fordi de ikke var sexarbeidere.
Tradisjonelt begår de fleste seriemordere
de første drapene nær hjemmet.
Men når de ser etterforskningen
og ser muligheten for å bli tatt,
tar de avstand.
For ham var det en fremgang å fokusere på prostituerte på Times Square.
Seriemordere velger ofte
folk som samfunnet ser på som mindreverdige.
Så sexarbeidere blir selvsagt sett på som mindreverdige av samfunnet.
Times Square hjalp Richard Cottingham
ved å gi ham et utvalg av ofre.
Det sexarbeidere identifiserer som det mest problematiske,
er at yrket deres er ulovlig.
Derfor krever sexarbeidere avkriminalisering
som et første skritt mot å skape regler
på egne vilkår, selv,
i forhold som gir sikkerhet,
og baner veien til slutt
for at stigmatiseringen ved å være sexarbeider brytes ned.
Det største vi sitter igjen med fra saken
er at kanskje hundre mennesker ble drept,
og vi vet det ikke.
KVINNE FRA TRENTON IDENTIFISERT
Alle kvinnene som Richard drepte…
…forlot verden på en grusom måte.
Det veier alltid tungt over meg.
En mørk sky.
Så jeg opprettholder et forhold med Richard nå
fordi jeg vil ha navnene
på de uidentifiserte ofrene hvis liv han tok.
Liv som aldri ble fullført.
Jeg tror vi må huske dem,
for de fortjener rettferdighet.
HVIS DU TROR EN SAVNET VAR ETT AV OFRENE TIL RICHARD COTTINGHAM,
KONTAKT NEW YORK-POLITIET PÅ: CRIMESTOPPERS.NYPDONLINE.ORG
Tekst: Tori Lau