EVENIMENT OPEN HOUSE POLLY
4 DORMITOARE - 4 BĂI - 307 MP
PREȚ 7.495.000 $
COMISION 224.850 $
- Bună! - Bună!
- Bun-venit la Galaxy!
- Bună! - Bun-venit! Ce faci?
- Bine. Tu? - Bine.
Poftește! Aruncă o privire!
Tocmai am pus-o pe piață.
Superbă! Totul este incredibil.
Ia-ți certificatul și poți vinde case ca asta cât ai clipi.
- O să vină ziua aia. - Da.
Avioanele sunt…
Mi-am dat seama.
Dar asta e zona, deci cine vine aici știe că e pe culoarul de zbor.
Pe mine nu mă deranjează avioanele. Arareori am parte de liniște.
Da, și eu la fel.
O să vorbesc tare, ca să nu audă avioanele.
O priveliște fenomenală cu Back Bay.
Aveți natura în fața voastră. Vulturi și altele.
Sunt aligatori?
E o întrebare prostească?
Nu cred că există întrebări prostești.
- Mulțumesc. - Dar asta e apă sărată.
Știu cum arată o mlaștină.
Cum ieși din casă, asta găsești în sud.
Ești atentă la așa ceva când intri în apă și pescuiești păstrăvi.
Asta pare mlăștinoasă. Nu e albastră. Nu e un lac.
- Ce mai faci? - Ce casă superbă!
Mulțumesc. Sunt încântată. Mi-ai adus un cumpărător?
- Încă nu. Dar ești în formă. - Știu.
Ce zgomot frumos!
Mai animă atmosfera.
Poftim? Scuze, nu te-am auzit.
Casa asta nu valorează 7,5 milioane.
- Ce faci? - Casa e incredibilă.
- Bună! - Așa e.
E gălăgie.
- Exceptând avioanele. - Ce avioane?
Foarte haios.
Asta afectează negativ prețul unei case?
Nu se poate nega că zgomotul e un minus imens
când se vizitează o casă.
Vorbeați de mine.
Maestrul.
- Maestra. - Nu.
- Maestra. - Așa!
Vă amintesc că primiți 4% dacă aduceți un cumpărător.
- Patru procente. - Patru procente.
- Îmi sun toți cumpărătorii. - Da.
Cu atâtea avioane, face bine că oferă 4%.
Pentru 4%, îl fac să sune ca valurile mării.
- Asta e baia principală… - Superbă!
Marmură, cabina de duș, cada…
- Super cada. - Da.
Poftim!
- Nu porți șosete în pantofi? - Am șosete joase.
- Șosete joase. - Scurte. Da.
Doamne! Tocmai am încheiat Ocean.
Gio! Au transcris vânzarea de pe Ocean.
„Transcris” înseamnă că tranzacția a fost trecută în cartea funciară.
Atunci devine 100% oficială.
- Ce? - Da, la naiba!
- Îmi place. Așa da! - Nu se poate!
O să mă faci să plâng. Iar eu nu plâng.
- Doamne! O să plâng. - Mă faci să plâng.
- Am reușit! - Chiar că da!
Comisionul ăsta e enorm pentru mine din multe privințe.
E un record în cariera mea.
Divorțul meu a durat patru ani. A fost foarte costisitor.
Iar încheierea tranzacției înseamnă că pot închide capitolul acesta,
ca să încep astăzi unul nou.
Mi-e foarte greu să spun cu voce tare că sunt mândră de mine,
dar chiar sunt.
Pot fi independentă și pot fi bună în meseria mea.
Și asta, fără să îmi sacrific spiritul.
- Pentru Polly, cea mai tare! - Bravo, iubi!
Da.
Mulțumesc, Gio. Adu-mi un cumpărător pentru asta!
E o inspirație pentru mine. Sincer.
Nu sunt doi ani de când face asta și are atât succes.
Vreau să ajung ca ea.
Să pot vinde două case de peste cinci milioane în primul an.
Cred că e fezabil.
Polly dă de băut!
- Da. Sincer. - Și ne invită la cină.
E bine să putem sărbători reușite ca asta,
mai ales după clipele neplăcute de la birou, din ultima vreme.
- Ce s-a întâmplat atunci? - Nu.
Unui bărbat a cărui familie era amenințată de minciuni
i-a sărit muștarul.
Ba mai mult, câțiva dintre noi aveam cunoștință de acele zvonuri
și am ales să nu le discutăm fiindcă nu meritau nicio atenție.
Sean are probleme. Afacerea lui suferă.
- N-a vândut nimic de la certificare. - Nicio casă?
Nu. N-a reprezentat niciun cumpărător sau vânzător.
Am încercat să fiu cât am putut de înțelegătoare.
Eram cea mai apropiată de Sean.
- A spus asta. - Polly și Sean erau nedespărțiți.
Mi-a tras clapa și și-a dat arama pe față.
E un șarpe.
Vine la tine și face pe bunul prieten.
În clipa când e cu altcineva, te bârfește.
Dacă așa își tratează prietenii, cum o fi cu clienții potențiali?
Nu cred că are prieteni.
Mie îmi e prieten și știu că Jarvis și Kayla îi sunt apropiate.
Și eu l-am crezut prieten bun. Ai mare grijă!
Intră în prietenia aia cu ochii larg deschiși!
Să nu spui că nu te-am avertizat!
ORANGE COUNTY E DE VÂNZARE
Ești gata?
La treabă!
Armăsarul tău năprasnic.
Ce o să tai valurile!
Ești gata, maestre?
Gata.
Lași pantalonii scurți?
- Nu mă dezbrac de tot. Tu nu-i ții? - Nici pomeneală!
- Eu, da. - Da?
- Da. - Cum preferi.
Bun, ne dezbrăcăm?
Știi că boașele mele se vor atinge de costumul tău.
Nu e al meu, deci n-ai decât.
COCTEILURI - BUCĂTĂRIE
- Bună! - Bună!
- Nu trebuie să te ridici. - Am făcut-o. Cât mă bucur!
Și eu la fel, draga mea.
- Ce mai faci? - Bine.
- Bună! - Bună!
- Bună, Sean! - Bună!
Bună seara! Ce vă aduc de băut?
- Eu vreau Lagaria. Pinot, da. - Pinot Grigio. Super!
- Și eu. - Și eu.
- Bine, perfect. - Ușor.
- Vrem niște aperitive? - Da.
Măduvă și caracatiță, te rog.
- Ce? - Bună alegere! S-a făcut.
Mi-a sunat bine.
Cât timp nu se uită la mine, nu are tentacule sau ventuze, e bine.
- Noroc! Mersi. - Noroc!
Salud!
- Valurile sunt nașpa. - N-arată bine.
Cum merge cu Hall? Cum a fost voiajul?
E ciudat între noi. Nu a venit la Nashville, deci…
Am invitat-o pe Hall la Nashville fiindcă era o ocazie
să petrecem timp doar noi doi, departe de bula din Orange County.
Și până la urmă nu a venit,
așa că m-am dus cu locul de lângă mine gol.
E o relație ciudată.
O vor face? N-o vor face? E ceva între ei?
Nu e ceva între ei? Dar asta e situația.
Nu știu ce urmează.
Vreau să am o relație serioasă cu cineva.
- Da. - Nu să-mi fac de cap și gata. Știi?
Peste două săptămâni împlinesc 34 de ani. Vreau…
- Îți cauți o nevestică? - Da. Îmi caut o nevestică.
Vreau ce ai tu. Vreau copii, o soție, o casă și tot restul…
Dacă e să mă combin cu cineva, trebuie să fie specială,
altfel, mai bine nu mă combin. Știi?
Cred că eu și Hall n-am văzut niciodată lucrurile la fel
și nu am fost niciodată la fel de vulnerabili unul față de altul.
Într-o zi mi-ar plăcea să am o familie.
În faza asta din viața mea, vreau să îmi fie clar
cu cine o fac și cum arată relația.
E o abordare matură.
Mă scuzați.
Arată delicios.
Poți s-o pui… Caracatița, mai bine aici.
Te rog, ia-o de aici! Mersi.
S-a mișcat când a pus-o pe masă.
- Doar asta mănânc în Europa. - Da. Ador caracatița.
- Nu. - Nu?
Ventuză. Nu pot. Scuze!
Sean, acum pe bune. Ce naiba s-a întâmplat?
Deunăzi la birou a fost nemaipomenit de înjositor.
Nu vă puteți imagina ce surprins am fost când am ajuns la birou.
Am ajuns și eram bucuros cu gândul la casa pe care o vânez.
Nici n-am apucat să-mi las laptopul.
- N-am auzit decât… - Așa e.
„Sean, trebuie să vorbim.” M-am întrebat ce-o fi vrând.
Austin a venit la mine, era fiert.
„Spui că eu și Lisa am încercat să facem sex în trei cu tine
sau să te futem.”
Pe mine m-a enervat tupeul lui Austin,
fiindcă nu mă privesc dedesubturile relației lui personale cu soția sa.
El mi-a spus ce îi atrage pe el și pe soția lui
și mi-a bătut apropouri.
Știți ceva?
Dacă ăsta e stilul vostru de viață, nicio problemă, n-aveți decât!
- Eu sunt bisexual. Nu judec pe nimeni. - Așa.
Dar, ca bărbat însurat, nu flirta cu mine! Zău așa!
E o situație nașpa.
Eu și Sean am fost foarte apropiați.
Îl consideram un prieten bun, l-am invitat la mine acasă, la cină,
mergeam la sală împreună.
Se juca cu copiii mei. Era un prieten.
Când am văzut pe cineva pe care îl credeam un bun prieten
cum mă minte în față,
mi-am pierdut cumpătul, știi?
Unii sunt foarte buni să mintă și să-și creadă propriile minciuni.
Cred că așa e el.
Dacă zvonurile mă privesc, nu mă deranjează.
- Dar nu accept să îmi amestece familia. - Da.
O să iau distanță,
fiindcă va face curând la fel cu altcineva.
Ăsta e Sean.
Se apropie de cineva, apoi distruge relația.
A făcut asta cu Tyler, cu Polly, iar acum, cu mine. Deci…
Sunt supărați că i-am dat de gol, fiindcă ei știu adevărul.
Nu vii la mine la birou cu energia asta și să crezi că nu voi spune adevărul.
Nu pot fi intimidat. Nu-l mai respect pe Austin.
Eu nu încerc să mă combin la birou, așa cum fac toți.
Nu mă interesează și nu fac așa ceva.
După tot ce a fost, dorm lin știind că adevărul e de partea mea.
GRUPUL OPPENHEIM IMOBILIARE
- Bună! - Bună!
Ce look de anii '90! Îmi place.
- Nu? - Trăiască anii '90!
- Semeni cu cântăreața aia… - Gwen Stefani?
- Avril Lavigne! - Avril… Da!
- Foarte Avril. - În altă viață.
Cu ce vă ocupați?
- Eu mă spetesc… - Știu, te-am văzut.
Sunt aproape să prind o casă în San Diego.
- Cea de 24 de milioane. - Da!
Dar vânzătorul are rețineri să semneze,
nu vrea să iasă pe piață cu un agent.
Așa că mă duc mâine acolo, să mă dau pe lângă el, să prind casa.
Dar a fost greu. Încerc să îl conving de șase luni.
- Nu te lăsa! - Da.
Imobiliarele sunt cu bătaie lungă.
- Am avut un open super pe Galaxy. - Da?
Vânzătorii sunt foarte mulțumiți. Tocmai am încheiat pe Ocean.
- Felicitări! - Super!
- Mulțumesc. - Bate clopotul!
Ar trebui să îl aștept pe Gio, că am făcut-o împreună.
Bine. În regulă.
De fapt, nu. O să bat eu clopotul.
Recordul lui Polly!
Recordul meu!
Bine! Mamă!
Felicitări, Polly! E super.
- Ce faci? - Tu?
- Bine. - Bine.
Tocmai i-am scris lui Hall. Ieșim diseară la pub, după serviciu.
Mă întâlnesc cu ea acolo. Mergem să sărbătorim reușita mea.
Bine.
Ce-ar fi să vii? Știu că a fost ciudat la birou cu tine și alți câțiva.
- Da. - Ne-ar plăcea să vii.
Am cooptat-o pe Rose la casa mea de pe Carnation
și am devenit mai apropiate.
În plus, mi-e milă de ea.
Jarvis i-a făcut vânt și acum e singură la birou.
- Mersi pentru invitație. - E aici, la Five Crowns.
- Mergem pe jos. - Grozav!
Un pub englezesc. Iau un pint de Guiness.
Ce-i ăla?
- Ce? Un pint de Guinness. - Ce e…
- Nu știu ce e aia. - Guinness?
Cât de mare e?
- Un pint. - Da. Dar cât e un pint?
- Cam… - Cam…
Asta e unitatea de măsură.
- O să-ți arăt. - Bine.
- E un loc drăguț. - Știu.
MÂNCARE ȘI BĂUTURĂ
- Aici e masa. - Mersi.
- Perfect. Mersi. - Cu plăcere.
Îmi place pubul ăsta, îmi amintește de acasă.
Bună, fetelor!
- Scumpo! - Ce mai faci?
- Cum merge? - Bine? Ție?
Bine.
I-am spus lui Polly că bem ceva. De Rose, habar n-aveam.
N-am stat la masă cu ea în viața mea, dar toate au un început.
Ce vă aduc de băut?
- Un pint de Guinness, te rog. - S-a făcut.
Îți place cabernetul?
- Inglenook? Da. - Da.
- În regulă. - Ceai rece?
- Un ceai rece? - Da. Mersi.
Am făcut un curs scurt de somelieri înainte să mă apuc de imobiliare.
Serios?
Dar nu prea faci bani acolo, știi?
N-aș fi o somelieră bună. Nu poți să bei vinul.
Doar îi înveți pe alții. Nu te distrezi. Și îl scuipi.
Le-aș spune: „E un vin deosebit. Eu beau un pahar, faceți la fel.”
- Da. - „Voi cumpărați, eu beau. Va fi super.”
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
Doamne! Ce brună e!
Perfect. Un pint.
Da.
- Mersi. - Cu plăcere.
Acum o săptămână urma să mergi la Nashville, cu Tyler.
- Da… - Ce s-a întâmplat?
Tyler m-a invitat la Nashville și am acceptat.
A doua zi după ce m-a invitat, m-a sunat să îmi spună că nu mai mergem.
M-a surprins. Cică avea o vizionare pe Montage.
Apoi, m-a sunat să mă întrebe dacă chiar vreau să merg.
I-am spus că nu mai înțeleg ce vrea.
Da.
I-am zis textual: „Spune-mi dacă mergem, că trebuie să găsesc babysitter.”
În ajunul plecării, niciun semn de la el.
I-am scris că, după ultima noastră discuție
și dată fiind tăcerea lui,
am dedus că nu îmi fac bagajul. „Corect?”
Mi-a răspuns că, dacă vreau, pot totuși să mă duc.
- Poftim? - Știu.
- Doamne! - N-am timp de aiurelile astea.
Vorbesc din experiență. Am trecut printr-un divorț…
Mi-a trebuit mult să îmi revin, să mă pot apropia iarăși de altcineva.
Divorțul mi-a lăsat răni deschise.
- Da. - Sigur.
- Și mie. - Pentru cine a suferit,
poate că o altă relație ajută, dar persoana cealaltă devine o victimă.
Așa este.
- Nu voi fi victima lui Tyler. - Să te folosească.
- Normal. - Zău așa!
Deci m-am dus în Las Vegas.
Unde anume? Unde în Las Vegas?
- La Wynn. Super. - Doamne!
- Cu cine? - Nu mă plâng.
- Îmi place. - Ai etichetat un tip.
- Da. - Cine e? Iubitul tău?
- Cred că da, după weekendul ăsta. - Da?
- Eu nu… - Păi…
- Cine a întrebat, el sau tu? - De la o vârstă nu mai întrebi.
- Nu. - Se întâmplă și gata.
Dar discutați dacă vă mai vedeți și cu alții.
- Exclusivitate? - Da.
Da. Am discutat. Doar că e o mică problemă.
Se mută la Londra.
Se mută la Londra? Deci, o relație la distanță?
Cu ce se ocupă?
E director global de marketing la TikTok.
- Da. - Barosan.
E un tip de succes. Sigur de el. E minunat. Mai vedem.
GRUPUL OPPENHEIM
Ne asortăm.
Jeanși. Vineri. Ne îmbrăcăm fără fițe.
- Fac o cafea, Gio. Tu vrei? - Da.
- Bună! - Bună!
Bună!
Vom discuta despre case acum.
Perfect!
- Imobiliare. Bun. Haideți mai bine aici! - Sunt ochi și urechi.
Ce-ar fi să îmi spuneți fiecare cum merge?
Jarvis, începem cu tine.
În perioada asta, lucrez mai mult cu cumpărători.
Caut proprietăți pentru investiții.
Și pe mine mă interesează să dezvolt un portofoliu de investiții,
deci pe asta mă concentrez acum.
Jarvis se concentrează pe cumpărători căci nu prinde nicio casă la vânzare.
Bine. Ține-ne la curent! Sean?
Eu am o proprietate în discuții, ceva mai departe de coastă,
iar vânzătorul e de acord să o închiriez pentru un an
până stabilim prețul, cu opțiune de cumpărare.
O casă frumoasă.
Da, are podgorie, cramă, echipament de produs vin…
- O vom închiria cu 50-60 de mii pe lună. - 50 de mii pe lună e puțin.
Calculează chiria doar pe casă, 418 mp.
- Asta e tot? - Nu iese nimeni…
Ziceai că e mare, contemporană.
- Credeam că e mare… - Este. Da.
- 418 mp? - Ai văzut pozele.
Casa aia are 460 mp? Credeam că e mult mai mare.
O să îi spunem cât credem că valorează casa.
- Douăzeci și cinci. - Îi spun eu.
Da.
Bine. Rose?
Am trei case pe Inglewood, toate cu escrow.
- Am încheiat una ieri. - Nu aplaudați!
- Haide! - „Nu aplaudați!”
- În total, 1,6 milioane. - În total.
- Combinate? - Da.
Merită să bați clopotul.
- Două degete! - Nu…
Cât e opt ori trei? E…
- Douăzeci și patru. - Nu, 2,4 milioane.
Bine, fie. În regulă. Poți bate clopotul dacă vrei.
Din partea mea, n-are decât să vândă toate casele din Newport Beach
sau din Inglewood.
Să mănânce și ea. Dar nu la masa mea.
N-am mai văzut-o bătând clopotul.
Inglewood!
Un dăngănit de 840.000 în Inglewood.
Să-l auzi pe cel de 10 milioane din Corona!
Cu două mâini!
Am multe vești.
Am încheiat Ocean săptămâna trecută cu 7.925.000.
- Am bătut deja clopotul, dar… - E grozav!
Am aceeași dezvoltatori la noua mea proprietate de pe Galaxy, în Dover Shores.
Cu 7.495.000.
Multă activitate, fiindcă ofer 4% părții cumpărătorului.
Dar cu atât interes,
vânzătorii mei vor să crească prețul de la 7.495 la 8.250.
Nu mi s-a părut că era o casă de 7,5 milioane,
dar acum vor opt?
Nu cred că e o idee bună…
- Prețul e umflat. - Clar.
- Știu. - O idee proastă.
- Da. - Mai ales acum. Ține-ne la curent!
Voi încheia rugându-vă pe toți să vă concentrați pe imobiliare
și să nu amestecați viața personală cu cea profesională.
Din când în când, mi se transmit unele lucruri.
Când îi afectează și pe alții din birou, atunci trebuie să intervin.
Vă rog să încercați să vă păstrați profesionalismul
și să vă asigurați că viața personală nu afectează biroul
și cariera oamenilor.
Știu că Austin nu e aici, dar o să vorbesc și cu el.
Înapoi la treabă!
- Bună! - Ce bine arăți!
Mă bucur să vă văd. Ce mai faceți? A trecut ceva vreme.
- A trecut mult. - Cum merge?
- Casa mea favorită. - Ești o drăguță.
Vorbesc despre casa asta de vreo șapte ani.
- De când te-am cunoscut. - Băteam la uși.
- La uși. - Cu tocuri cui.
- Îmi amintesc. - Doamne! E mult de atunci.
Am păstrat legătura cu Don și Mayra
așteptând ziua când sunt gata să vândă casa aceea
care e de departe favorita mea din câte am văzut în Laguna Beach.
E o capodoperă.
S-a schimbat ceva? Pare luminoasă. Ați zugrăvit cumva?
- Am schimbat multe. - Așa.
Am pornit de la ideea să aducem Italia în Laguna Beach.
5 DORMITOARE - 7 BĂI - 607 MP
PREȚ - DE STABILIT
Șase ani de pasiune, cu zboruri dus-întors în Europa,
aducând lucruri.
Trebuie să vii cu un preț foarte bun ca să mă convingi să o vând.
Da, lucrez la asta.
- Hai s-o vedem! - Haide!
Am adus La Cornue din Franța.
Piatra Dalle de Bourgogne e de secole.
- Cât să fie, 300 de ani? - Da, cel puțin.
Șemineul l-am adus de la nord de Paris.
Are cam 400 de ani.
Parcă era și o priveliște superbă din dormitorul principal.
- Așa e. - Da?
- Doamne! Ia te uită! - Da.
Deci, ce părere ai?
Adjudecată! Doamne!
De aici se vede cu adevărat casa.
Vine și colegul meu, Tyler. Îi știi pe el și tatăl lui.
Îl știu pe tatăl lui.
Ca între oameni din partea locului. Vreau părerea lui despre preț.
Bine.
Fiindcă eu sunt atât de topită după vilă încât cifra din mintea mea pare trăsnită.
- Salut! A trecut mult. - Ce mai faci?
Donnie, Tyler.
- Mayra, jumătatea lui. - Bună! Încântat.
Uite cum facem. Tu știi bine casa asta.
Așa e.
- Ia-l pe Tyler și arată-i toată casa! - Bine.
- Mersi mult. - Distrați-vă!
- Da. - Ce priveliște!
E o nebunie!
- Și arcadele! - Știu.
Dormitorul principal are două terase.
Șase sau șapte șeminee.
Și n-ai văzut încă partea cea mai tare.
Ia stai! Ce? Unde suntem?
În Italia.
- Suprafața? - Șase sute de metri pătrați.
- Un pic peste. - Bine.
Țigla de pe acoperiș are 300 de ani și a fost importată din Italia.
S-a folosit aceeași stucatură la renovarea Colosseumului.
Serios?
Deci e aproape neprețuită.
Proprietatea e înconjurată de viță de vie.
Are smochini, rodii, curmali japonezi…
- Lămâi. - …portocali, lămâi…
- E mai mare decât credeam. - Zise fata.
Zise fata.
E foarte frumoasă, Hall.
Deci, ce părere ai?
Dacă te gândești la un preț de vis, care să frapeze,
cred că cineva ar fi dispus să plătească…
vreo 30 de milioane.
Ce?
Cred că Tyler exagerează un pic, dar nu îl contrazic.
Tu ce crezi?
- Probabil că la atât se gândește Don. - Da.
Eu mă gândeam la două zeci și ceva de milioane.
Dar luând în calcul și prețul pe metrul pătrat,
și alte proprietăți vândute,
probabil undeva între 17 și 20 de milioane.
Dacă vrei să o vinzi, sigur.
- Așa. - Dar poți cere mai mult.
- E un unicat. - Așa e.
- Cine știe? Perseverența. - Mersi.
- Șapte ani. - Șapte ani.
- Da. - Da.
- E meritul tău. - Da. Mai vedem.
Sunt încântată. E casa mea favorită din Laguna.
Mă bucur pentru tine.
Cum a fost la Nashville?
- Bine. Scurt. - Da? A fost bine?
A fost… scurt.
- Distractiv. - Bine.
- Vegas cum a fost? - Foarte distractiv.
Ce e aia?
- Care-i faza cu sprâncenele? - Niciuna.
Ba este. Ai întrebat așa.
- Ai o întrebare? - Nu.
- Vrei să discutăm? - Nu.
Ai renunțat la Nashville, m-am dus la Vegas.
M-am ofticat că te-ai dus la Nashville după ce m-ai invitat,
iar apoi m-ai „dez-invitat”.
- N-a fost așa. - M-ai chemat cu juma' de gură.
Am spus că nu vreau să mă duc, dar o fac totuși.
- „Iar tu ești binevenită.” - „Binevenită.”
Ai zis că nu vrei, dacă eu nu vreau.
Am zis că n-am chef, dar ești binevenită.
Ca prieten, credeam că mă respecți ca să îmi spui că nu te duci.
Nici măcar nu mi-ai spus decât când ți-am scris.
- Am discutat. - „Ești binevenită, dacă vrei.”
Am spus să vii dacă vrei. „Probabil că stau o zi.”
„Vino dacă vrei” e aiurea.
„Vino dacă vrei”, cu alte cuvinte „Nu vreau să vii, futu-i!”
Ce ai fi făcut dacă nu îți scriam?
Dacă ziceam „Mergem la Nashville. Vino să mă iei la 5 dimineața!”
Nu-ți anulasem biletul, deci…
Ești… Ce gândire strategică!
Nu. Nu vreau să mai vorbim despre asta.
- Am impresia… - Am dreptate sau mă înșel?
Tyler preferă să ignore toată povestea
decât să discute deschis despre asta.
Nu. Eu nu voi face asta.
Eu n-am nevoie de invitații cu jumătate de gură.
Sunt genul de fată care vrea
invitații de genul „Fără tine, nu mă duc.”
La asta mă refer.
- Pendulul… - …inconsecvență și…
Amândoi suntem așa. Nici tu nu ești consecventă.
- Nu e așa. - Ba da.
Nu vreau să se termine urât,
să forțăm situația până ne distrugem prietenia.
Cutia Pandorei pe care ți-am spus să n-o deschizi la Polly…
- Doar eu am deschis-o? - Da.
Păcat că Hall insistă acum, fiindcă ea a mers mai departe.
În weekendul voiajului la Nashville, știu că Hall a fost cu altcineva la Vegas.
Vrea să le aibă pe toate.
Dar nu mă pune la perete!
Ce am spus de la început, înainte să o apucăm pe drumul ăsta…
- Dar, Hall… - O să ai multe pe cap.
Și nu vreau să ricoșeze spre mine.
Poate că așa suntem noi.
Când încercăm să forțăm nota, nu vedem lucrurile la fel.
Asta e.
Dacă depinde de mine, decizia mea este…
Gata. Am terminat.
Subtitrarea: Nicu Teodorescu