PROHLÍDKA POLLYINY NEMOVITOSTI
4 LOŽNICE | 4 KOUPELNY | 306 m2
7 495 000 $ | CENA
224 850 $ | PROVIZE
- Ahoj. - Čau.
- Ahoj. - Vítej v Galaxy.
- Ahoj. - Vítám tě tu. Jak je?
- Dobrý. Co ty? - Dobrý!
Pojď dál a projdi si to tu.
- Zrovna jsme zveřejnili nabídku. - Nádhera. Je to neskutečný dům.
Až budeš mít licenci, můžeš prodávat taky takový domy.
- Jednou to vyjde. - Jo.
Letadla jsou…
Já si všimla.
Ale všichni, co tu hledají bydlení, moc dobře ví,
že tu lítají letadla.
Mně ten zvuk třeba vůbec nevadí. Nejsem zvyklá na ticho.
Já taky ne.
Prostě budu křičet, aby ten rachot neslyšeli.
Je odsud překrásný výhled na Back Bay.
Je tu k vidění spousta zvěře. Třeba orli.
Nejsou tam aligátoři?
Je to blbá otázka?
Žádná otázka není blbá.
- Díky, žes to řekla. - Je to slaná voda.
Tak hele, já poznám močál.
Přesně takhle vypadají zahrady na jihu.
Na tohle se člověk dívá,
když je v lese a jde na pstruhy.
Takhle vypadá bažina. Není to křišťálově modrý jako jezero.
- Jak se máš? - Je to krásnej dům.
Díky. Mám z něj radost. Vedeš mi kupce?
- Ještě ne. Ale daří se ti. - To jo.
Příjemnej zvuk.
Probudí i mrtvýho.
Cože? Promiň, neslyšel jsem tě.
Ani za nic ten dům nestojí 7,5 milionu.
- Ahoj. - Je to tu moc hezký.
- Ahoj. - To jo.
Hroznej hluk.
- Kromě letadel je to tu skvělý. - Jakejch?
Moc vtipný.
Nesnižuje to náhodou cenu domu?
Rozhodně je to velký minus, kterýho si lidi na prohlídce všimnou.
Už škytám.
Alfa samec.
- Samice. - Ne.
- Alfa samice. - Hezký.
Jen připomínám, za přivedení kupce dostanete 4 %.
- Čtyři procenta. - Čtyři procenta.
- Tak to všechny obvolám. - Jo.
Ještě aby nedala 4 %, když tam hučí letadla.
Za 4 % se postarám, aby si mysleli, že je to oceán. Bože.
- Hlavní koupelna… - Je neskutečná.
Mramor, sprchový kout, vana…
- Vana je fajn. - Jo.
Prosím.
- Ty nemáš ponožky? - Mám, krátký.
- Krátký? - No jasně.
Bože můj! Zrovna podepsali Ocean.
Gio! Teď přepsali Ocean.
„Přepsali“ znamená, že se změnil majitel v katastru,
takže se dům prodal.
Teprve tehdy je to stoprocentně oficiální.
- Co? - Hustý!
- Paráda! - Není možná.
Ještě mě rozbrečíš. Já se nedojímám.
- Rozbrečíš i mě. - Mě taky.
- Pardon. Ale já to fakt dokázala. - No jo.
Ta provize je pro mě důležitá z několika důvodů.
Je to můj největší deal.
Rozváděla jsem se čtyři roky a stálo mě to spoustu peněz.
Uzavřením prodeje můžu tuhle kapitolu uzavřít
a ještě dneska začít novou.
Není pro mě snadný takhle nahlas říct, že jsem na sebe hrdá,
ale fakt jsem.
Můžu být nezávislá a dobrá v tom, co dělám.
A nemusela jsem kvůli tomu obětovat svou duši.
- Na Polly, že to dokázala. - Na tebe, zlato!
Jo.
Díky, Gio.
- Přiveď kupce i sem. - Si piš.
Je mým vzorem.
Nedělá to ani dva roky, a jak se jí daří.
Chci na tom být stejně.
Za první rok prodat dva domy nad pět milionů.
Dá se to.
Polly platí drinky!
- No jo. Fakt. - A večeři.
Je super oslavit takový vítězství,
když jsme poslední dobou řešili v kanclu jen samý problémy.
- Co to mělo tuhle být? - Ne.
Jen se bránil proti člověku, co vypouštěl lži o jeho rodině.
A ztratil nervy.
A ještě horší bylo, že několik z nás vědělo,
že ty fámy šíří mezi ostatní.
Ani jsme to nechtěli řešit,
protože si nezaslouží naši pozornost.
Sean má problémy. Obchodně se mu nedaří.
Od získání licence nic neprodal.
Ani jeden dům?
Ne, nikdy nezastupoval ani kupce, ani majitele.
Snažila jsem se mu být oporou.
Měla jsem k němu nejblíž.
- To říkal. - Byli nerozlučná dvojka.
On mě ojebal a ukázal mi svou pravou tvář.
Je to zmije.
Každýho bere jako nejlepšího kámoše,
dokud si nenajde jinýho. A pak začne pomlouvat.
Když se takhle chová ke kamarádům, jak se bude chovat ke klientům?
Žádný kamarády nemá.
Já ho za kamaráda považuju. A je si blízkej i s Jarvis a Kaylou.
Já ho taky považovala za kámoše. Být tebou, dám si bacha.
Radši měj obě oči otevřený.
A neříkej, že jsme tě nevarovali.
MAKLÉŘI Z ORANGE COUNTY
Připravenej?
Jde se surfovat.
Tady máš svoje udatný prkno.
Rozjedu to.
Připravenej na vlny?
To si piš.
- Nosíš pod neoprenem plavky? - Přece nebudu nahej. Ty ne?
Ne!
- Vždycky. - Jo?
- Jo. - Hlavně pohodlí.
Tak pojď, naháči.
Ale i tak se budu koulema dotýkat tvýho neoprenu.
Můj není.
- Ahoj. - Ahoj.
- Nemusíš vstávat. - To nevadí. Ráda tě vidím.
Já tebe taky.
Jak ses měla?
Dobrý.
- Ahoj. - Nazdar!
- Čau, Seane. - Ahoj.
Dobrý večer. Co si dáte k pití?
- Já si dám Lagarii. Pinot, jo. - Pinot Grigio. Výborně.
- Já taky. - Já taky.
- Tak jo, super. - Nejlepší.
- Dáme si nějaký předkrm? - Jo.
Tak morek a chobotnici, prosím.
- Co? - Dobře. Hned to bude.
Znělo to dobře.
Dokud to na mě nebude koukat, nebude to mít chapadla a přísavky…
- Jinak sním všechno. - Dobře.
- Na zdraví. Děkuju. - Díky.
Salud.
- Vlny jsou na prd. - Moc rozbouřený.
Jak to jde s Hall? Co ten výlet?
Je to mezi náma divný. Do toho Nashvillu nejela.
Pozval jsem ji do Nashvillu, protože jsem myslel,
že bychom mohli být spolu sami a zapomenout na Orange County.
Ale nakonec nejela.
Já jsem vyrazil, ale místo vedle mě bylo prázdné.
Pořád kolem sebe tancujeme.
Bude z toho něco, nebo ne? Je mezi náma něco?
Nebo není? Ale co nadělám.
Nevím, jak to bude dál.
Chci mít normální vztah.
- Jo. - Nechci jen někoho na sex.
Za pár týdnů mi bude 34. A chci…
- Hledáš si ženušku? - Jo, hledám.
Chci, co máš ty.
Ženu, děti, dům. Všechno tohle…
Až najdu tu pravou, budu to brát vážně.
Do tý doby se úplně nechci vázat. Chápeš?
Podle mě jsme s Hall jen…
Nikdy to oba nebereme stejně ve stejnou dobu.
Nikdy jsme se jeden druhému neotevřeli, když to bylo třeba.
Jednou bych chtěl mít rodinu.
A v tomhle věku už bych si měl dobře vybrat,
s kým budu chodit.
Máš to v hlavě srovnaný.
S dovolením.
Vypadá to skvěle.
Tu chobotnici můžete dát sem.
Prosím, dejte ji tam. Díky.
Rozklepala se, když ji položil.
- Tohle jím vždycky v Evropě. - Miluju chobotnici.
- Ne. - Ne?
Přísavka. To nedám. Pardon.
Seane, teď vážně. Můžeš mi říct, co se tam stalo?
Ta scéna tuhle v kanceláři byla ta největší podpásovka…
Úplně mě bodnul do zad, jakmile jsem tam přišel. Ani nevíš jak.
Přišel jsem natěšenej, protože jsem pracoval na nabídce.
Ani jsem si nestihl položit počítač.
- Přijdu dovnitř a slyším jen… - Jo.
„Seane, musíme si promluvit.“ Tak říkám: „O co jde?“
Austin za mnou přišel a byl naštvanej.
Říkal: „Tvrdíš, že já a Lisa jsme s tebou chtěli trojku.“
Nebo něco takovýho.
A to mě naštvalo. Ten má ale drzost.
Zaprvý, já totiž nechci řešit,
jak funguje jejich manželství.
Říkal mi, co mají se ženou rádi a co dělají.
Naznačil mi to.
Chcete něco říct? Jestli je to baví,
ať si to užijou.
Jsem bisexuál.
- Nesoudím je. - Jo.
Ale nechci, aby se mnou flirtovali ženáči.
Je to dost blbá situace.
Měl jsem k Seanovi blízko.
Považoval jsem ho za dobrýho kamaráda. Pozval jsem ho k nám na večeři.
Pracovali jsme spolu, cvičili.
Dokonce trávil čas s mýma dětma. Byl to kámoš.
A když pak vidíš, jak se ti tvůj kamarád
podívá do očí a nestydatě lže…
Hrozně mě to vytočilo.
Některý lidi umí lhát tak, že tomu začnou sami věřit.
A on je přesně takovej.
Jít jen o mě, je mi to fuk. Ať mě klidně pomlouvá.
Já to přežiju. Ale rodinu ať do toho netahá.
Jo.
Stejně nemá smysl to řešit.
Je jen otázkou času, než to udělá někomu dalšímu.
Sean to tak dělá běžně.
S někým se sblíží a pak spálí všechny mosty.
Udělal to s Tylerem, Polly a teď i se mnou.
Naštvali se, protože jsem se ozval. Ví, jak to bylo.
Nemůžeš na mě v kanclu vyjet a myslet si,
že neřeknu pravdu.
Já se nikoho nebojím. Austin ztratil můj respekt.
Nebudu spát s kolegama, jako to teď dělají všichni.
To já nedělám. A ani nebudu začínat.
Ale víte jak. Mně se spí dobře. Mám pravdu. Vím, jak to bylo.
- Ahoj. - Ahoj.
Vypadáš jak z 90. let.
- Že jo? - Devadesátky frčí.
- Vypadáš jako ta zpěvačka… - Gwen Stefani?
- Avril Lavigne! Jsi Avril Lavigne. - Jo!
- Úplná Avril. - Bejvávalo.
Tak co děláte?
- Dřu jako blázen. - Já to viděla.
Jsem kousek od získání domu v San Diegu.
- Za 24 milionů, jak jsem ti říkala. - Jo.
Ale majiteli se podle mě do prodeje moc nechce.
Nechce si vybrat agenta.
Zítra tam pojedu a pokusím se ho ukecat.
Ale je to s ním těžký.
Už to zkouším půl roku.
- Nesmíš to vzdát. - Jo.
Reality jsou na dlouho. To přece víš.
- Prohlídka Galaxy se vydařila. - Jo?
Majitelé jsou spokojený. A podepsali jsme Ocean.
- Gratuluju. - Super.
- Díky. - Zazvoň si.
Měla bych počkat na Gia, protože jsme to dotáhli společně.
Tak jo.
Víte co? Zazvoním si.
Pollyin největší deal!
Největší deal!
To stačí!
Blahopřeju. Dobrá práce.
- Jak je? - Jak se máš?
- Dobrý. - Fajn.
Zrovna jsem psala Hall, že půjdeme po práci do hospody.
Sejdeme se tam, abychom oslavily ten můj deal.
Dobře.
Nechceš jít taky? Vím, že to teď bylo divný.
Trochu to tu dřelo.
- To jo. - Tak se přidej.
Rose mi pomáhá s mou nemovitostí na Carnation.
A dost jsme se při tom sblížily.
A taky mi je jí líto.
Jarvis se na ni vykašlala a ona je teď v kanclu sama.
- Díky za pozvání. - Jasně.
- Jdeme do Five Crowns. - Dík.
- Můžeš tam dojít. - Super.
Je to anglická hospoda. Dám si Guinnesse.
Co to je?
- Co? Guiness. - Co je…
- To neznám. - Guinness?
Jak je to velký?
- Je to pinta. - Kolik je pinta?
Asi…
Tak se to jmenuje.
- Já ti to ukážu. - Dobře.
- Je to tu krásný. - Že jo?
- Tak prosím. - Díky.
- Super. Děkuju. - Nemáte zač.
Je to skvělá hospoda. Připomíná mi domov.
Ahoj, holky.
- Ahoj. - Ahoj, jak je?
- Jak se máš? - Dobrý. Co ty?
Dobrý.
Šla jsem na skleničku s Polly. Netuším, co tam dělá Rose.
Nikdy v životě jsem s ní u stolu neseděla.
Ale všechno je jednou poprvé.
Co byste si daly k pití?
- Dám si pintu Guinnesse, prosím. - Jistě.
Máte cabernet?
- Inglenook? Tak to. - Dobře.
- Jistě. - Ledový čaj.
- Čaj? - Díky.
Děkuju.
Před realitní licencí jsem absolvovala tři someliérský kurzy.
Fakt?
Ale člověk si tím moc nevydělá.
Já bych to dělat nemohla. Nesmíš to víno pít.
Jen učíš lidi. To není zábava.
- To ne. - A pak ho pliveš.
Říkala bych: „Tohle je výborné víno. Já si dám skleničku a ty taky.“
Jo.
„Ty platíš, já piju. Bude to super.“
- Děkuju. - Prosím.
Je úplně černý.
Super. Tohle je pinta.
Jo.
- Děkuju. - Není zač.
Neměla jsi jet před týdnem s Tylerem do Nashvillu?
- No jo. - Co se stalo?
Tyler mě pozval do Nashvillu. A já souhlasila.
Pozval mě, ale druhý den mi zavolal
a řekl, že se nikam nejede.
Prý má prohlídku v Montage.
A druhý den mi zavolal, jestli bych chtěla jet.
Vůbec jsem to nechápala.
To jo.
Tak povídám: „Řekni, jestli jedeme.
Musím si zařídit hlídání.“
Den před odjezdem jsem pořád nic nevěděla.
Tak jsem mu napsala. „Na základě naší konverzace
a toho, že se neozýváš…
asi nemá smysl si balit, ne?“
A on na to: „Klidně pojeď, jestli chceš.“
- Co? - Že jo?
Bože můj.
Na takový kraviny nemám čas.
Už jsem si to zažila. Byla jsem vdaná, rozvedená…
Musela jsem se z toho vzpamatovat,
než jsem si pustila do života někoho dalšího.
Po rozvodu jsem na tom byla zle.
- Jo. - Jasně.
- Já taky. - Takže spěchat s dalším vztahem…
Sice by mi to mohlo pomoct,
ale ten druhý tím bude vždycky trpět.
Pravda.
- A já nechci trpět. - Aby se na tobě zahojil.
- To je fér. - Ne?
Tak jsem jela radši do Vegas.
Kde jsi tam byla?
- Ve Wynnu. Paráda. - Bože.
- A s kým? - Nestěžuju si.
- Hezký. - Označila jsi nějakýho chlapa.
- Jo. - Kdo to je? Tvůj kluk?
- Po tomhle víkendu asi jo. - Fakt?
- Teda… - Nechci…
- Zeptala ses ty, nebo on? - V jistým věku už se neptáš.
- Ne. - Prostě se to stane.
Musíte spolu probrat, jestli budete s někým jiným.
- Exkluzivitu? - Jo.
Jo, to jsme probírali. Má to menší problém.
Stěhuje se do Londýna.
Fakt? Budete spolu chodit na dálku?
Co dělá?
Je globální marketingový ředitel TikToku.
- Jo. - Velký zvíře.
Je dost úspěšnej. A dominantní.
Je skvělej. Tak uvidíme.
Ladíme!
Džíny. Je pátek. Ležérní pátek.
Okopíruju to, jestli chceš.
Jo.
- Ahoj. - Ahoj.
Nazdar.
Dobře, jdeme probrat nemovitosti.
Super.
Trocha práce. Pojďte za mnou na gauč.
Poslouchám.
Tak povídejte, kdo co děláte.
Jarvis, ty první.
Poslední dobou zastupuju spíš kupce.
Hledám investiční nemovitosti.
Osobně se taky zajímám o rozšiřování investičního portfolia,
takže se teď soustředím na tohle.
Jarvis se teď soustředí na kupce, protože si nedokáže sehnat nemovitost.
Dobře. Tak nás informuj.
Seane?
Chystám nabídku nemovitosti ve vnitrozemí.
Majitel mi ji dovolí na rok pronajmout
s možným pozdějším odkupem, až stanovíme cenu.
Krásnej dům.
Jo. Patří k němu vinice, vinařství nebo vinařský závod…
Pronajmeme ho za 50 až 60 tisíc.
Padesát tisíc měsíčně je málo.
Vychází jen z domu. Má 418 metrů čtverečních.
- Jen? - Kdo by chodil po vinici?
Měl to být obří moderní dům.
- Nebyl velkej? - Vždyť je.
- Má 418 metrů. - Viděl jsi fotky.
Má 400 metrů čtverečních? Já myslel, že je větší.
Poradíme jim, jakou by mohl mít hodnotu.
- Dvacet pět. - Můžu jim to říct.
Jo.
Dobře. Rose?
Mám tři nabídky v Inglewoodu, všechny v úschově.
- Včera jsem jednu podepsala. - Netleskejte.
- No tak. - Prej „netleskejte.“
- Celkem to bude 1,6 milionu. - Celkem.
- Dohromady? - Jo.
To si zaslouží zvon.
- Dvěma prsty. - Ne.
Kolik je osm krát tři?
- Dvacet čtyři. - Ne, je to 2,4 milionu.
Dobře, tak to si zvon zaslouží.
Ať si klidně prodá všechny domy v Newport Beach
nebo v Inglewoodu.
Chci, aby jedla. Jen ne u mýho stolu.
Já zvonění ještě nezažila.
Inglewood!
Takhle to zní, když si Inglewoodem vyděláš 840 000.
Počkej, až prodá Coronu del Mar za deset milionů.
Oběma rukama.
Taky mám novinky.
Minulý týden jsme podepsali Ocean za 7 925 000.
- Už jsem si zazvonila. - To je skvělý.
Od stejného developera mám dům na Galaxy v Dover Shores.
Za 7 495 000.
A je velký zájem, protože agentovi kupce nabízím 4 %.
Ale kvůli tomu zájmu
chce majitel zvýšit cenu z 7 495 000 na 8 250 000.
Nemyslím si, že ten dům má hodnotu 7,5 milionu.
A oni to zvednou na osm?
To není dobrý nápad.
- Je předraženej. - Fakt?
- Já vím. - Blbej nápad.
Jo.
Zvlášť v týhle době. Ale dej vědět.
Na závěr bych vás chtěl poprosit, abyste se soustředili na nemovitosti
a neovlivňovali pracovní záležitosti osobními problémy.
Občas se ke mně něco donese.
Když to má vliv na ostatní v kanceláři,
musím zasáhnout.
Proto vás prosím, abyste se chovali profesionálně.
Netahejte si do práce soukromé záležitosti.
Vím, že Austin tu není, ale taky to s ním proberu.
Zpátky do práce.
- Ahoj! - Moc vám to sluší.
Ráda vás vidím. Jak se máte?
- Dlouho jsme se neviděli. - Jak je?
- Můj oblíbený dům. - Jste milá.
O téhle nemovitosti mluvím už sedm let.
- Co jsme vás potkali. - Obcházela jsem domy.
- To jo. - V podpatcích.
- To si pamatuju. - Bože, to už je dávno.
S Donem a Mayrou jsem byla v kontaktu
a čekala, až budou připravení svůj dům prodat.
Je to můj nejoblíbenější dům v celé Laguna Beach.
Je to mistrovské dílo.
Změnilo se něco? Vypadá to tu… Vy jste malovali?
- Změnili jsme toho dost. - Aha.
Původní myšlenkou bylo přenést Itálii do Laguna Beach.
5 LOŽNIC | 7 KOUPELEN | 607 m2
CENA DOHODOU
Šest let jsme odhodlaně lítali do Evropy
a vozili sem věci.
Budete muset přijít s dobrou nabídkou,
abych ten dům prodal.
Dělám na tom.
- Provedu vás. - Tak jo.
Přivezli jsme La Cornue z Francie.
Staré obklady Dalle de Bourgogne.
- Jak jsou staré? 300 let? - Minimálně.
Ten krb jsem sehnal na severu Paříže.
Je asi 400 let starý.
Pamatuju si, že ložnice měla překrásný výhled.
- To má. - Jo?
- Teda. To je nádhera. - Jo.
Co vy na to?
Prodáno. Panebože.
Tady člověk ten dům pořádně ocení.
Pozvala jsem kolegu Tylera. Asi znáte jeho tátu.
Jeho tátu znám dobře.
Rodáci z Laguny se dobře znají. Chci, aby mi poradil s cenou.
Dobře.
Já jsem do toho domu tak zamilovaná,
že mi ta částka přijde naprosto šílená.
Kdo přišel? Dlouho jsme se neviděli.
Donnie, Tyler.
- Mayra, jeho polovička. - Ahoj. Mayro. Těší mě.
Asi takhle. Vy náš dům dobře znáte.
To jo.
- Co kdybyste ho tu provedla? - Fajn.
- Moc děkuju. - Užijte si to.
- Jo. - Ten výhled, co?
Nádherný.
- Koukni na ty oblouky. - Krásný.
Z hlavní ložnice vedou dvě terasy.
Šest nebo sedm krbů.
A ještě jsi neviděl to nejlepší.
Počkat. Co? Kde to jsme?
V Itálii.
- Kolik má pozemek? - 830 metrů čtverečních.
- A kousek. - Dobře.
Tašky na střeše jsou 300 let staré a dovezené z Itálie.
Štuk je stejný, jako používali na opravu Kolosea.
Jako fakt?
Má skoro nevyčíslitelnou hodnotu.
Celý pozemek je obehnaný vinnou révou.
Jsou tu fíkovníky, granátovníky, tomely…
- Citrusy. - Pomerančovníky.
- Je větší, než jsem myslel. - To znám.
Já taky.
Je to překrásnej dům.
Tak co myslíš?
Jestli chceš zkusit přemrštěnou cenu, aby byli ochotní se odstěhovat,
nejspíš by se našel kupec,
co by 30 milionů dal.
Co?
Podle mě to Tyler trochu přehání, ale nebudu se hádat.
Kolik jsi myslela ty?
- To by si představoval Don. - Jo.
Já myslela spíš něco s dvojkou.
Ale když vezmeme v úvahu cenu za metr čtvereční
a podobné prodané nemovitosti,
myslela jsem spíš mezi 17 a 20.
Jestli ho chceš prodat, tak jo.
- Jo. - Ale můžeš zkusit víc.
- Takový dům tu nebyl. - Jo.
- Kdo ví? Jsi vytrvalá. - Díky.
- Sedm let. - Sedm let.
- Jo. - Jo.
- Vyplatilo se. - Uvidíme.
Mám radost. Je to můj nejoblíbenější dům.
Přeju ti to.
Jak bylo v Nashvillu?
- Bylo to dobrý, ale rychlý. - Jo? Dobrý?
Bylo to… krátký.
- Ale fajn. - Dobře.
- Jak bylo ve Vegas? - Ve Vegas bylo fajn.
Co je?
- Proč zvedáš obočí? - Nezvedám.
Ale jo. „Jak bylo ve Vegas?“
- Máš dotaz? - Ne.
- Chceš něco probrat? - Ne.
Zrušils Nashville, tak jsem jela tam.
Naštvalo mě, že jsi jel do Nashvillu, když jsi mě tam pozval
a pak jsi to pozvání odvolal.
- Neodvolal. - Ptal ses mezi řečí.
Řekl jsem, že nechci jet, ale že pojedu.
- „Klidně můžeš se mnou.“ - „Klidně můžeš se mnou.“
Řeklas, že nechceš, když nechci.
Já nechtěl, ale mohla jsi jet taky.
Myslela jsem, že jako kamarád bys mi mohl říct:
„Hele, nikam nejezdi.“
Vůbec nic jsi neřekl, dokud jsem ti nenapsala.
- Řešili jsme to. - Řekls: „Klidně můžeš jet.“
Řekl jsem, ať jedeš, jestli chceš. Bylo to na den.
To je pěkná blbost.
Znamená to, že nechceš, abych někam jezdila.
Co bys dělal, kdybych ti vůbec nenapsala?
Co kdybych s tím počítala?
„Vyzvedni mě v pět ráno.“
Já ti letenku nezrušil, takže…
Ty seš… Moc pěkná strategie.
Není. A už to nechci řešit.
- Přijde mi… - Mám pravdu, nebo ne?
Tyler by to nejradši zametl pod koberec,
než aby se kvůli tomu hádal nebo o tom vůbec jen mluvil.
Ale to mu neprojde.
Nejsem holka, který takový pozvání stačí.
Jsem holka, co chce slyšet:
„Bez tebe tam nepojedu.“
Přesně o tomhle jsem mluvila.
- Hall, teď to… - Ty rozpory…
U obou. Taky nevíš, co chceš.
- To není pravda. - Je.
Nechci to celý pohřbít tím,
že budu ohýbat něco, co nejde ohnout. A zničit tím naše přátelství.
Jako ta Pandořina skříňka, jak jsem ti říkala, ať ji neotvíráš…
- Jsem jedinej, kdo ji otevřel? - Jo.
Štve mě, že to teď vytahuje, když vím, že je už jinde.
Když jsme měli jet do Nashvillu,
byla ve Vegas s někým jiným.
Chce mít všechno najednou.
Tak ať mi tu nekáže.
Od začátku jsem ti říkala, než jsme s tím vůbec začali…
- Ale… - Že to budeš mít těžký.
A že nechci, aby se to přenášelo na mě.
Třeba je to náma.
Když se do toho nutíme, je vidět, že to každý bereme jinak.
Tak konec.
Jestli je to teď na mně, tak mám jasno.
Končím.
Překlad titulků: Anna Farrow