Vyvolává mi to PTSD. Všechny tyhle domy jsem obcházela.
Fakt? Bylo z toho něco?
Pár prodejů, ale to jsem ještě neměla povislej zadek.
To je ale krásná klika.
Nádherná.
Koukni na ten výhled.
Vidíš tu obří vaginu?
Fakt to tak vypadá. To je přivítání.
Jako fakt.
- Tohle je… - Vyleze z ní dítě.
5 LOŽNIC | 7 KOUPELEN | 407 m2
Pět ložnic. Myslím, že Tyler říkal 12 milionů.
Navrhoval to starej mládenec.
- To jo. - Klidně bych se vsadila.
Líbí se mi.
- Můj kupec je single. - Super.
A navíc má bazén. To byl jeho hlavní požadavek.
To skrytý náladový osvětlení je moc hezký detail.
Rekonstruoval si to na bydlení.
A když v tom domě chceš bydlet,
vždycky to uděláš líp než na přeprodej.
- Jo. - Chápeš?
Moc pěkná kuchyně.
- Tvoje šaty ladí s celým interiérem. - Fakt?
Mám je na zadku rovně?
Nedošlo mi, že to má být zadek.
- Aha, to je tělo! - Vidíš? Jo.
Vypadá to, že ses posrala.
- Fakt? - Jo.
Zadek máš správně, ale uprostřed máš…
Bože. Neposrala jsem se?
- Netuším. Možná jo. - Nebylo by to poprvý.
Je super, jak je ten balkon velkej.
- Krása. A je tu ticho. - Jo.
Máš soukromí. Chci vidět bazén.
- Tak pojď. - Fajn.
- Ten bar! - To je krása. Bary já ráda.
Je krásnej.
Takovej obr? Jak dlouho myslíš, že by nám vydržela?
Jeden večer. Nebo ráno.
Ložnice je krásná. A vidělas tu šatnu?
To je nádhera.
- To je super nápad. - Skvělý.
To je na hodinky? Nebo náramky?
- Na šperky. - Červenej samet mám ráda.
- Na věci od Cartiera. - Nádhera.
Vyskládáš si tu všechny prstýnky a náušnice. Skvělý.
Příjemný. To bych si nechala líbit.
Všimla sis, že odsud nejsou vidět žádný další domy, až na…
Nikdo neuvidí, co tu budeš dělat.
- Ne. - Máš tu dost soukromí.
I třeba na… Bože můj!
- Bože! - Na takovou reakci nejsem zvyklá.
- Neboj. - Já si zrovna něco představovala.
Otevřeme si okno.
Krásný bazén.
- Mně se líbí vířivka. - To je krása.
Takže ty a Tyler… jste odešli spolu.
Proč to všichni pořád řeší?
Protože pořád chodíte kolem horký kaše a my…
Rozjeli jste to a odešli jste spolu.
No, my…
A všichni si myslí, že jste se spolu vyspali.
- Řešili jste to? - Jo.
Zajímavý.
Líbali jste se a pak jste odešli.
- Vrátili jste se do hotelu. - Jo.
Šli jste na pokoj?
- Všichni jsme tam měli pokoj. - Šli jste do stejnýho?
- Byli jsme ve stejným hotelu jako vy. - Ale my vás neviděli.
- Já zrovna tancovala. - Já spala. Ve svý posteli.
A s kým jsi tam spala?
S mojí velkou lahví vody.
Jak je velká?
- Trochu větší než průměr, nebo…? - Já…
Polly se ze mě vždycky snaží vytáhnout informace.
Přijde mi, že musí vědět všechno o všech.
A upřímně, spoustu věcí klidně řeknu,
ale když jde o moje soukromí,
co se stane v San Diegu, tam taky zůstane.
Diskrétní Alex mě nebaví.
- Já nejsem diskrétní. - Víc z tebe nevytáhnu?
Tyler se chystá do Nashvillu
a pozval mě, že bychom mohli být spolu sami.
Teď je to na něm.
Další krok musí udělat on.
- Polly… - Fajn. Tak já si to domyslím.
- Abych měla zábavu. - Klidně si to romantizuj.
Nic romantickýho na tom není. Jen prasárny.
A ty sis to užívala jako nikdy.
Tak fajn.
- Chybí tu ohniště. - To jo.
- Hodilo by se sem. - Mám ráda oheň.
Po tom dramatu v kanclu nám trocha klidu prospěje.
Jako by bylo něco ve vodě.
A projevuje se to na několika lidech.
- Je to divný. - A Sean to podněcuje.
Pomlouvá ostatní, šíří o nich lži.
Snaží se vyvolávat problémy.
Už jsem ho viděla a slyšela říkat hrozný blbosti.
- Celý si to vymyslel. - Jo.
Nedávno mi tvrdil, že ho Lisa a Austin pozvali k sobě domů.
Lisa upekla sušenky s trávou.
Cítil se divně a pak Lisa a Austin začali naznačovat,
že by si s ním chtěli dát trojku.
Jo.
Dělá si prdel?
- Prý mu to bylo nepříjemný, tak odešel. - Cože?
Neprozradila jsem to Austinovi, dokud mi neřekl, že to od někoho slyšel.
- Bože můj. - Jo.
- Celý si to vymyslel? - Jo.
Kdyby se to stalo,
tak proč už rok Austinovi a všem kolem vykládá,
že byli v pohodě a teď se vůbec nebaví?
Pořád dokola.
- Snad už spálil dost mostů. - Každej den něco novýho.
- A potopí sám sebe. - To pochybuju.
Jakmile si pokazíš vztahy se všema,
už tam nemůžeš zůstat.
MAKLÉŘI Z ORANGE COUNTY
Miluju hospodářská zvířata. Na ten dům se těším.
Prý mají kozy.
Není to skutečná farma, ne?
Myslím, že je.
3 LOŽNICE | 3,5 KOUPELNY | 464 m2
CENA DOHODOU
- Cože? Oni tu mají auto? - Co?
- To je Lamborghini. - Je to, kdo myslím?
- Koukni na to schodiště! - Bojím se, že spadnu.
Nejdřív zakopnu a pak omdlím úžasem.
Vždycky to zapomenu. 1974 Periscopio S.
- Lamborghini. - Jak jste ho tam dostali? Tím světlíkem?
Architekt ho naštěstí navrhnul tak, že jsme tam měli 4 centimetry.
- Poslal ho tam jeřáb. - Bože, to je krásnej dům.
Šílený, co?
Richard je můj typický klient.
Je to velký zvíře Orange County.
Vlastní několik obchoďáků. Je úspěšný podnikatel.
A tenhle dům je pro mě ideální.
Mám zkušenosti z marketingu, tak vím, že ho dokážu prodat.
Bože můj. Co to…
Ty kráso, to je auto?
- Teda! Ani nic neříkáš. - To je úžasný!
- Jak je? - Je jako kočka!
Kde to jsem? Jsem vůbec v Newportu?
Kam jsem se transportovala?
- Ahoj. - Že jo?
- Ahoj! Skvělý, co? - Je to tu úžasný.
Jak se máš? Tohle je Richard.
- Dobrý den. Těší mě. - Těší mě.
- Takže to auto je pravý? - Jo, je to jeho starý auto.
Prý: „Už moc nejezdilo, tak jsem ho dal na zeď.“
Je z něj umění.
- Co? - Šílený.
Proto jsem chtěl, abyste přišly. Je to unikátní dům.
- S vinicí, vinařstvím. - Jo.
Stojí v přírodní rezervaci, máte tu soukromí.
Tak chci poradit, jakou má takový dům cenu.
Je to jedinečná nemovitost.
Domy v Orange County
jsou úplně jiný než na jihu.
Architektura je jiná. A stejně tak i celkový styl.
A ty schody, bože můj.
Nikdy jsem neviděla tolik schodů, co vás dokážou poslat do nemocnice.
Po všem, co jste do toho domu vložil, kolik by měl podle vás stát?
Jakou máte představu? Kolem 30?
To je podle mě zhruba cena za pozemek a veškerý úpravy.
Kdo chce v Newport Beach vinici a vinařství,
nic jiného asi nenajde.
- Rozhodně. - Já tu nikdy nic takovýho neviděla.
Nevím, na co se ptát dřív. Ta zahrada je nádherná.
Věnoval jsem ji Kalifornii.
Je to rezervace o rozloze 400 hektarů. Máme rangery.
Máme tu rysy, kojoty.
- Hezký. - Žijeme v přírodě.
Je to tu jak na Divokým západě.
To je šílený!
- Taková oáza. - Skvělý, co?
Ani nevím, kde jsem.
Vím, že pláž to není. Chybí tu moře, ale na druhou stranu tu máte vlastní…
Člověk je chráněný plotem.
- Jo. - Dlouhou příjezdovku. Má soukromí.
- Provedu vás tu. - Dobře.
Připadám si tu jako v Jurským parku.
Musím vás varovat.
Prý tu žije obrovská kajmanka dravá.
Fakt?
Všude na pozemku jsou koi kapři.
Říkal, že ho vyšli na tři miliony.
- Cože? - Bože můj. Tři miliony?
- Takhle velký kapři jsou drahý. - Počkej.
Ryby za tři miliony dolarů?
Dát tolik za ryby… Bože!
To je jen vážka.
Vůbec mi nevadí neznámé prostředí. Hned jsem všude jako doma.
Zato v přírodě…
Všechno, co se plazí, syčí, lítá, bzučí nebo štípe,
jde po mně.
Jo.
- Chystá se něco zakousnout. - Já jsem nadšená.
Ne.
Ani náhodou.
Koukněte na ten kozí chlívek.
- Panebože. - Jo!
1 LOŽNICE | 0 KOUPELEN | 6,6 m2
ZDE HLÍDÁ ŠÍLENÁ KOZÍ MÁMA
Nějak poťouchle mě sleduje.
- Neví, co si myslet. - Jo?
To já nevím taky.
Miluju hospodářská zvířata, všechny druhy.
Kozy a králíky. Miluju je všechny.
- Já půjdu. - Je to vzájemný.
- To je sranda. - Čau.
- Jak se jmenuje? - Všem říkám Billy.
Ahoj, Billy.
Za kolik to máme dát do nabídky? Myslíš, že 30 stačí?
- Asi jo. - Přesně.
Až ti to svěří, Kayla ti pomůže s makléřskou prohlídkou.
- Bylas skvělá. - Já vím.
No jasně.
- Levou zadní. - Jo.
- Bylo to parádní. - Skvělý.
Na lepší jsem nebyla.
A majitel byl z tebe nadšenej.
- Pořád tě chválil. - Je skvělej.
Celou dobu.
To se tak hezky poslouchá. Díky.
Seane, jaká byla afterpárty v San Diegu?
Proč jste tam nebyly?
- Byla jsem hotová. - Mně bylo zle.
Zastavil jsem se tam.
Bylo to divný.
Připadal jsem si, že tam nejsem vítanej.
- Protože oni mají… - Svou partu.
Jo. Zkoušel jsem si promluvit s Tylerem.
Pamatujete na ten táborák na pláži?
- Jo. - Chtěl jsem si to vyříkat.
Šel jsem za ním a omluvil jsem se.
Věděl jsem, že ho to zasáhlo. A to jsem vůbec nechtěl.
Ale bylo to divný.
Tyler si pořád jede to svoje. Říkal mi: „Nemáš žádný zkušenosti.
Já dělám v oboru už 12 let.“ Ale teprve před pár měsíci říkal,
že prodal první dům bez táty, ne?
Ale to je přece jedno.
Nejsme tu od toho, abychom se předháněli.
Pravda.
Vysmíval se práci v marketingu. Dělal jsem to 7 let.
Neustále do mě šil. „Nic neumíš… Nic si nezasloužíš.
Hodně štěstí, markeťáku.“
Být markeťák je přece ideální.
V realitách se bez marketingu nehneš.
Byl čím dál hnusnější. A pak řekl, že mě nemá rád.
A že mu vadím, i když neřekl proč.
A Giem a Austinem jsem ani nemluvil.
I oni se chovají divně.
S Austinem jsem se nebavil už rok.
Nedělají nic jinýho, než že manipulujou a překrucujou fakta.
Celá jejich parta vyvolává v kanceláři ještě větší chaos.
POLLYINA NEMOVITOST
Bože můj!
Chytly mi řasy.
Ahoj.
Nazdar.
Jdeš akorát včas.
4 LOŽNICE | 5 KOUPELEN | 332 m2
8 260 000 $ | CENA
247 800 $ | PROVIZE
- Jak se máš? - Rád tě vidím. Jak je?
- Dobrý. - Vypadá to tu skvěle.
Dneska Gio přivede jednoho ze svých kupců na prohlídku mé nemovitosti na Ocean.
Zrovna jsme snížili cenu o neskutečných 760 000 dolarů,
tak doufám, že to pomůže ten dům prodat.
Málem jsem si tam upálila řasy.
Je to součást popisu práce, ne?
No jo.
Je to dřina. Lidi si kolikrát neuvědomují, jak je to náročný.
- Krev, pot a slzy. - Jo.
- Ale jestli platí hotově, přežiju to. - Jo, platí.
- V čem je problém? - Je vybíravej.
Není místní.
Chce dům, z kterého dojde na pláž,
ale nechce na něm vůbec nic dělat.
Chce, aby si stačilo donést kartáček.
Tak tohle…
- Snad to vyjde. - Voilà.
A kupec už jede.
- Jak se jmenuje? - Ian.
Tak mu aspoň říkám. Nikdy neprotestoval.
Jsem rád, že jsem Porsche nechal doma.
- To bylo chytrý. Jsi lepší. - To bylo těsný.
- Dobrý den, vítejte doma. - Polly.
- Dobrý den, Ian. - Těší mě.
Vítej ve svém budoucím domě na pláži.
Kolik výpadů na pláž?
- Dvacet sedm. - Dvacet sedm.
- Písek… - Kdo to měřil?
- Není to na ní vidět? - No jo.
Neprodává se s domem.
Spodní patro je otevřené.
Nádherná kuchyně s ostrůvkem s mramorem Calacatta Bella.
Podlaha z evropského bílého dubu. Mix plážového stylu a venkova.
- Čtyři ložnice, pět koupelen. - Rozloha?
Něco málo přes 330 metrů čtverečních.
- To je na tuhle čtvrť hodně… - Jo.
…a kus od pláže za tuhle cenu.
Jestli se vám dům líbí, neváhala bych.
Co jsme snížili cenu, máme hodně zájemců.
- Kdy to bylo? - Před třemi dny.
Aha.
- Ukážu vám zbytek. - Dobře.
Tohle je hlavní ložnice.
Představ si, jak se tu budíš s tímhle výhledem.
Počkejte si na střechu. Je tam krásný výhled.
- Ještě lepší? - Mnohem.
Tady nahoře je bar na míru s náladovým osvětlením a pak…
Vítejte v ráji.
- To je ráj. - Za všechny prachy.
- Co ty na to? - Líbí se mi. Jen ta cena…
Uvidíme, co dokážeš. Polly je skvělá.
- To je. - Nepochybně.
- Nechám vás tu. Počkám dole. - Díky, Polly.
- Moc se mi líbí. - Je to parádní dům.
I když zrovna zlevnili o 700 000 dolarů,
stejně bych zkusil nabídnout okolo 7,7 milionu,
abychom mohli jít výš.
Aby měli prostor pro protinávrh.
Nechci protinávrh. Chci, aby na nabídku kývli.
- A navíc kupuju za hotový. - Jo.
- Zařiď to. - Jsi v nejlepších rukou.
Věř mi.
- Ještě jednou dík. - Rozkazy máš, tak to zařiď.
Provedu, kapitáne.
- Je ideální kupec. - Jo.
- Nejtěžší bude cena. - Jasně.
Musím ti to sepsat,
ale vidím to docela dobře.
I když jsem sáhnul na ptačí hovno.
- To nosí štěstí. - Pravda.
Jo.
Co budeme dělat se zbytkem dne?
Pořád se vzpamatovávám ze San Diega.
- Já taky. - Bylo to…
- Takový drama. - Že jo?
Hrála jsem si na Amorka s Hall a Tylerem.
Jo?
Už několik měsíců kolem sebe krouží.
- Ale odešli spolu. - Aha.
- Já si říkal! - A na snídani přišli spolu.
Jsem přesvědčená, že si to tu noc rozdali.
Je úplně jasný, že šustili.
- Šustili? - Stoprocentně.
Když vezmete atraktivní dvojici, přidáte pár drinků,
pak už jen stačí protřepat a je jasný, jak to dopadne.
Sexem.
Podle mě sežere Tylera zaživa, ale…
- To se mu bude líbit. - Přeju jim to.
Komu by se to nelíbilo?
- Uvidíme. - Máš pravdu.
- Dobrý den. Vítejte. - Dobrý den.
ŠAMPAŇSKÉ?
- Ahoj. - Tady je.
- Ahoj. Jak se máš? - Jak je?
- Ráda tě vidím.
- Já tebe. - Taky.
- Děkuju. - Dobrou chuť.
- Díky. - Není zač.
Takže máme rande?
AUSTINOVA ŽENA
Slavíme 13 let, co spolu chodíme.
- Výročí randění. - Výročí.
Vydrželi jsme.
- Na zdraví! - Na nás.
- Mám vás ráda! - Jo.
To píše.
- Dobrota. - Moc dobrý.
Třináct let je dlouhá doba. Žil jsem v LA, jezdil na Harleyi, co jsem naboural.
A z koulí jsi měl lilek.
- I tak máme dvojčata, ne? - To jo.
Bál jsem se, že už nebudu moct mít děti. Bylo to zlý.
- S dovolením. - Modrý?
To je „Adios Motherfucker“?
Je tam modré Curaçao, což mu dává tu krásnou barvu.
Už máte vybráno, co si dáte?
Dali bychom si steak.
- Jak ho chcete připravit? - Medium.
- Taky. - Fajn.
- Děkuju. - Děkuju.
Díky.
- Na zdraví. - Na nás.
V neděli jsem nám zařídil prohlídku.
Domu v Mesa Verde.
To je skvělá čtvrť.
Jo. Je pro nás ideální, ale bude tam dost práce.
Nezbyde nám moc peněz a rekonstrukce bude muset počkat.
Ale už mám rozjednaný další věci.
Když podepíšou Rico, dostanu na provizi přes 100 000.
Jo.
Třeba vyjde Ritz Cove, což je barák za 18 milionů.
Postupem času budu dělat víc a víc dealů.
Přestěhujeme se, nebo to opravíme?
Budeme tam bydlet a až budou peníze, zrenovujeme ho.
Můžeme předělat koupelny.
Takže tam budou trčet hřebíky. Máme malý holky.
- Přelepíme je páskou. - Jasně, přelepíme je.
S dovolením, steaky jsou tady. Prosím.
- Děkuju. - Prosím.
- Vypadá to skvěle. Díky. - Díky.
Steak pro vás.
- Tak co? Baví tě reality? - Jo. I když je to náročný.
Nenapadlo by mě, že se budu muset ještě někdy učit.
- To znám. - Ještě znova.
A co domy v nabídce? Šílený, co?
Jo, je to šílený.
Můžu se na něco zeptat, ať mám představu?
- Jo. - Vím, že ses s Tylerem rozkmotřil.
Zmiňoval jsi i Austina. Co se mezi váma stalo?
Nikdy jsem vás neviděla se spolu bavit.
Dřív jsme se bavili.
Ale přijde mi, že se mnou společně s manželkou koketujou.
- Cože dělají? - Koketujou se mnou.
Počkat.
- Jo. - Se všema?
Možný to je. Jsou to hrozný kokety.
Počkej. Vysvětlil bys mi to?
- Líbilo se ti v San Diegu? - Jo.
Ten večer tam byli všichni jak piraně.
To bylo tou tequilou. Dej jim tequilu, a začnou se dít věci.
Koho konkrétně myslíš?
Seana. To je hrozná piraňa.
To nevím. Už se s ním ani nebavím.
Připomeneš mi, co se stalo?
Děje se ti toho tolik.
Nevím, jestli je to pravda,
ale dva lidi z kanclu za mnou přišli a říkali mi hrozný blbosti.
Ještě teď se z toho klepu.
Pamatuješ, jak jsme tehdy Seana pozvali?
Ptal se mě, jestli by nás nemohl vidět.
- Pamatuješ? - Pekla jsem sušenky.
Jo, pekla jsi sušenky.
Přišel k nám, uvařili jsme mu večeři, hráli jsme Oculus…
- To si pamatuju. - A pak šel domů.
Ale on to vypráví úplně jinak.
Tvrdí, že přišel,
my ho zdrogovali sušenkama s trávou…
Sušenkama s trávou?
…a chtěli si s ním dát trojku.
Jako…
- Dělá si prdel? - Naštvalo mě to.
Naše dcery byly nahoře.
Asi to nemá v hlavě v pořádku,
když ho něco takovýho vůbec napadlo.
Nikdy jsme neměli trojku. A jeho bychom nepozvali.
- Myslí si, že bude první? - Ať na to zapomene.
Tak zaprvý, je ženatej.
Mě by nikdy nic takovýho ani nenapadlo.
Nejsem tu od toho, abych soudil něčí vztah.
Ať si dělají, co chtějí.
Je to jejich manželství a já je nebudu soudit.
Ale v minulosti se o mě dost zajímal.
Sváděl mě. A když mě jeho žena osahává
a říká, že mě má ze všech nejradši, něco tím naznačuje.
Rozhodl jsem se, že se od nich budu radši držet dál.
Proč myslíš, že se s ním nebavím?
Jsou úplně mimo. Ale ať si to užijou.
Nechápu, co jsem mu udělal,
že si takový blbosti vůbec vymýšlí.
A ještě do toho tahá mou ženu a děti. To mu nedaruju.
To přehnal.
A víš co? Ani mi to neřekl do očí, protože nemůže.
Přesně. Nemůže. Proč taky?
Do očí mi to neřekne. Ale schválně.
Uvidíme, jestli mi to řekne do očí. Ať si to zkusí.
Schválně.
Jak je, zlato?
- Ahoj. - Jak je?
Čau. Jak je?
- Ahoj. Jak se máš? - Dobrý. Co ty?
- Mám skoro stejnou košili. - Už ses začala učit?
Jo, učila jsem se, ale pořád se k tomu nemůžu dokopat.
To znám. Naposled jsem psala testy na střední.
- Jo. - Ukaž. Tohle mě baví.
- Jsi magor. - Vždycky jsem byla šprtka.
- Jak je? - Čau, alfa samče.
- Ta přezdívka se mi líbí. - Bílý kalhoty, jo?
Nelíbí se ti?
- Jo. - Alfa samec.
Dokud mi neřekneš dobrou zprávu, nesmíš si sednout.
- Musíme to probrat. - Začíná to osmičkou?
Probereme to. Tak pojď.
- K velkýmu stolu? - Jo.
Přemýšlel jsem…
Ty budeš sedět v čele? Tak já taky.
- To myslíš vážně? - Jo.
Bože můj. Tak jo.
Sedí se ti dobře?
Takže, máme nabídku.
Je v hotovosti. 14 dní v úschově, sedm dní na formality.
Kolik nabízíte?
7 700 000.
Já vím. Ale myslím, že se dokážeme dohodnout.
- Chybí jen 450 000. - Jo.
To jsou drobný.
Dobře. Hned jsem zpátky.
- Jak se máte? - Dobře. Co vy?
Napsali nám nabídku.
Čtrnáct dní v úschově a sedm dní na formality.
V hotovosti.
A nabízí 7,7 milionu.
- Jestli to pošlou hned. - Dobře, zeptám se.
- Máme protinávrh. - Dobře.
7 950 000.
- S tím se dá pracovat. - Konečná nabídka.
- Uvidíme, co řekne. - Jo.
Potím se.
Iane, mám pro tebe skvělou zprávu.
Oznámil jsem jim to a mají protinávrh.
Jejich konečná nabídka je 7 950 000.
Takže jakýkoli jiný návrhy nám stejně zamítnou.
Klidně budu bojovat, ale je to risk.
Tak to zkusím a zavolám ti.
Dobře. Ten dům se mu moc líbí,
ale taky se mu líbí veškerý nábytek.
Taky chce 7 925 000.
- Má obří ego. - Chápu.
Ale pokud mu majitelé dovolí pocit, že vyhrál,
plácneme si.
- Zavolám jim. - Ať se nad to povznesou.
To jsem zase já. Tak 7 925 000, ale chce veškerý nábytek.
- 25 000? - Já vím. Chrání si ego.
- Pak to probereme. - To nezní dobře.
U nábytku není co řešit, propojím tě se stagerem.
- Cena? - Berou 7 925 000.
Tak se mi to líbí! Skvělý!
Super, zbytek nějak dořešíme. Ať to zaplatí Jason. Dobrá práce.
- Bože! - Gratuluju!
- Super. - Díky.
Děkujeme.
- Polly byla skvělá. - Gratuluju.
- Kompliment od alfy. - Hezký.
Gratuluji, lidi!
- Gratuluju. - Největší deal mojí kariéry!
- Fakt? - Musím to sepsat.
Osm milionů dolarů! To je…
Dva roky jsem neměla licenci, tak se uč.
- Jo. - Taky to zvládneš.
- Udělej si rychlokurz. - Dělám.
Mám to všechno v hlavě.
- Nazdar. - Čau, brácho.
- Jak je? - Musíme si promluvit.
Jak to jde?
- Seane. - Ahoj.
- Mohla bych pokračovat… - Seane… Musíme si promluvit.
- Co? - Musíme si promluvit.
- Tady? - Jo.
- To zní vážně. - Super.
Takhle narychlo? Tak si promluvíme.
Ani si nestihl…
vybalit.
Co mi uniklo?
Ví někdo, o co jde?
Co je?
- Slyšel jsem, že roznášíš fámy. - Jaký fámy, Austine?
- Nedělej blbýho. - Nedělám. Jaký fámy?
- No tak. Přiznej se k tomu. - Jaký fámy?
Přiznej se k tomu.
- No tak! - Na tohle teď nemám čas.
Tak utečeš?
Neutíkám.
Zapojíš ostatní, protože vyžaduješ pozornost?
Je to mezi náma dvěma.
Probereme to. Zasranej srab.
Srabe!
Co se stalo?
Vymýšlí si kraviny a je to srab.
Přestaň. Se Seanem jsme kamarádi. Nech si to pro sebe.
S tebou se nebavím.
Mluvíš na všechny. Včetně mě.
Mluvil jsem se Seanem.
- Urážíš ho. - Nemůžu říct, že je srab?
Můžeš, ale nech si to pro sebe.
- Jasně. - Co se stalo?
- Jo, co se děje? - Co se mezi váma stalo?
Vymýšlí si fámy.
- O tobě? - Jaký?
Šel jsem to s ním probrat, aby se to nešířilo.
- Říká hrozný blbosti. - To je divný.
Řekl, že o tom ví a nelíbí se mu to, a Sean utekl. Je to jasný, ne?
Ne vždycky.
- Vrátil se. - A už je zpátky.
Třeba to chce probrat.
- Ahoj. - Ahoj.
- Už můžeme? - Jo, ale takhle najednou…
- Co se děje? - Tak si promluvíme.
O čem chceš mluvit? Proč mě necháváš hádat?
- Nechávám tě hádat? - Pojď si promluvit.
Dobře, Seane.
- Tak pojď. - Jdeme.
- Kde si chceš promluvit? - Tady. Tak mluv.
O čem chceš mluvit? Jestli chceš bejt vážnej, budeme vážný.
- Buď vážnej. - Co se stalo?
- To moc dobře víš. - Říkej. Nechci si hrát.
Nikdo si tu nehraje.
- Co se stalo? - Uklidni se.
Přehnal jsi to. A já to tak nenechám.
- Co jsem přehnal? - Moc dobře víš.
Netuším, o čem to mluvíš.
- Ale víš. - Tak mi to řekni.
- Nech těch her. - Dobře.
- Co? - Tak dělej.
Ty tvoje vymyšlený fámy…
- Já si nic nevymýšlím. - Řekni to mně.
Slyšel jsem to od víc lidí.
Při vší úctě, snažíš se to celý překroutit.
- Když už… - Co chci překroutit?
- Co asi? - Soustřeď se na fakta.
Řekni mi, co jsem si vymyslel. Já o tobě s Lisou nic nevykládám.
- Počkej. - Nedělej blbýho.
Nechci, aby to slyšela celá kancelář.
- Zavřu dveře? - Jak se to zavírá?
Já to udělám.
- Pověz mi, co jsem údajně řekl. - Vždyť to víš.
- Ven s tím. Jsme kámoši. - Mluv.
- Víš, o čem mluvím. - Vážně to chceš řešit?
- O čem to mluvíš? - Co řešit?
- Podívej se mi do očí. - Jo.
Jestli máš tu drzost to řešit…
- Ne. - Proč si vymýšlíš lži?
Byli jsme kámoši. Říkal jsi, co máte se ženou rádi.
Je mi jedno, jestli si dáváte čtyřky…
- Děláš si prdel? - To myslíš vážně?
- Ne, je to pravda. - Takže sis to vymyslel!
To jsme je nemuseli zavírat.
- Zkoušels to na mě. - Neměl jsem trojku.
- Já na to nejsem. - Já to na tebe zkoušel?
Co?
- Ty zvrhlíku! - Ty seš zvrhlík a patologickej lhář.
Vůbec mě nepřitahuješ. V životě bych tě nesváděl.
Ne. Víš co?
Jsi ten poslední, koho bych balil.
Jak to myslíš?
To tys mě balil a teď to svádíš na mě.
Já tě balil?
- Podíval ses na mě a řekl… - Měl jsem tam děti.
- „Nebýt ženatej, dám si říct.“ - Co?
- A já říkal, že na to nejsem. - Cože?
- Máš tam svou partu. - Ty jsi úplně mimo.
- Sáhnul jsem na tebe? - Já snad?
Tak proč to říkáš?
Vymýšlíš si fámy, že tě se ženou chceme ojet…
Říkals, že experimentujete.
A že byste to zkusili s chlapem.
Říkám: „To vám přeju.“ Proto s tebou nemluvím.
- Děláš si ze mě prdel? - Nezkoušej to.
- Budeš si vymejšlet? - Je to tak.
- Nepokoušej to! - Budeš si vymejšlet?
- A do prdele. - Jdi pryč.
- Tylere… - Měl bys…
Překrucuješ to, protože jsem řekl, jak to je.
Klid.
Tak pojď.
Jestli nechceš dostat nakládačku, nech toho.
Austine, klid!
Měli byste se oba uklidnit.
Jestli potřebuješ pozornost, tak prodej nějakej dům!
- Překrucuješ to. - Ať mu klidně nařeže.
Jste úplně mimo.
Potřebuješ pozornost, protože nic neprodáš.
To je směšný!
Budeš si vymejšlet fámy o mý rodině? Mou rodinu do toho netahej.
Já si nic nevymýšlím. A nikam tvou rodinu netahám.
Laskavě netvrď, že jsem řekl něco, co jsem neřekl. Jste magoři.
- Debil jeden. - Radši jdi.
Jak tu má člověk pracovat?
Řekl mi, že jsem ho balil.
A že jsme s ním já a Lisa chtěli trojku.
- Co? - Dělá si prdel?
- Fakt to řekl. - To do práce nepatří.
Proč se utrhuješ na mě?
Protože vás mám plný zuby.
Takhle se nedá pracovat. Udělali jste z toho bordel.
Neustále všechny rozptylujete.
A co to má být za výmysly…
- Austin tě pozval k sobě. - Nezačínej, Alex.
- Je úplně mimo. Je to magor. - Co se to děje?
No tak. Drž se od něj dál, ať nejsou problémy.
Bral bych to stejně.
A já jsem nasranej, žes mě nepozval, když si dáváte trojky a čtyřky.
A Tyler taky.
- Jo. Pozvi nás. - Debile.
Dělat to, klidně to přiznám.
Jsem upřímnej. Ale když někdo tvrdí něco,
co není pravda, děsně mě to naštve.
Já vím. Ale uklidni se.
- Jen klid. - Dobře.
Já si žádný fámy nevymýšlím. Přísahám na rodinu a na svůj život.
Přísahám, že bych si nikdy nic takovýho nevymyslel.
Sean by měl jít.
On i jeho žena mě balili. „Jsi můj oblíbenec. Jsi moc fajn…“
Ne, prosím tě. Nedělej to.
Na co si kurva hrajete?
Ještě bys skončil ve vězení.
Seane.
Měl by ses stydět. Ty máš ale drzost.
- Seane. - Takhle na mě vyjet.
- Drž hubu. - Nejste můj typ. A nikdy nebudete.
- To by stačilo. - Styďte se.
Uklidni se.
- I kdybys byl poslední člověk na Zemi… - Prosím.
- Jasně. Nápodobně. - Poslední člověk.
Tak proč o tom mluvíme?
- Tys to vytáhnul. - Vypadni!
- Sean tu taky pracuje! - Ale vážně.
- Ne, nepracuje. - Teď ne.
- Přestaň. - To…
No tak!
- Vidíš, co musím snášet? - Nepůjdeme my?
Odstřihnul jsem vás, přitom jsem byl dobrej kamarád.
Děkuju. Teď se odstřihni od nás. Prosím.
Já to nevytáhnul.
- Dej si ayahuascu. - Ty máš drzost.
- Styď se. - Jen si dál vymejšlej.
Ty mi na instáči píšeš, jak mám hezký nohy.
Tak mi to ukaž. To ti tam píšu?
Pojď sem. Tady. „Dobrý nohy.“
To ty komentuješ všechny moje fotky. Vidíš?
Protože jsme spolu chodili cvičit a máš namakaný nohy!
To je kompliment! Neznamená to, že tě chci ojet!
- Nikdy jsem vás dva nebalil. - Bože můj.
Stydíš se za to, že jsem to prozradil.
Ne, ty magore.
Jasně, já jsem magor. Co tam máš dál?
Jen si dál vymejšlej.
Ne, nestyď se.
- Nechci mu vrazit. - Jdeš pryč?
- Jo. Jdu si dát drink. - Dobře.
- Nenechám ho pít samotnýho. - Jdeme.
Dobře.
- Čau. - Já to celý zamotaný.
Neříkám, že jeden z vás má pravdu.
Ty a tvoje parta většinu času škodíte.
Přiznej to.
Neutrhuj se na mě kvůli Austinovi.
Já jsem celou dobu milej, srdečnej a uctivej.
A snažil jsem se tyhle hnusárny kočírovat.
Austin se mnou flirtoval a sahal na mě.
Zatahuješ mě do toho.
Je to divný. Souhlasím s tebou.
Já jdu. Přijde mi, že se to celý děsně zvrhlo. Na to nemám.
- Mám dobrý mravy. Není můj typ. - To je mezi váma dvěma.
- Řeknu ti příklad. - Dost.
Už to nehodlám poslouchat. Odcházím.
- Prober to s ním v soukromí. - Ani za nic.
Ať za mnou přijde sám.
Nechci se do toho nechat zatáhnout.
- Měla bys jít. - Já půjdu. Mějte se.
Mrzí mě, že to musíš řešit.
Říkám to pořád dokola. Vím, jak to bere.
- Takže si to vymyslí. - Pak vám zavolám.
- Napadl tě. - Jo, chystal se na to.
Nevím, co to mělo být.
Zjevně je dost agresivní.
- Co to mělo být? - Dusí v sobě vztek.
Já vím, co tehdy dělal. A nelíbí se mi to.
On to ví taky. Možná proto je tak naštvanej.
Jo.
Překlad titulků: Anna Farrow