10 МІСЯЦІВ ПО ТОМУ
Дякую.
Що? Ми заплатили за переліт.
Про що ти? Я не...
Так негарно.
Чому це негарно?
Поклади серветки на сидіння унітаза.
Добре.
Шалом.
Заходьте. Ласкаво просимо додому.
Це ваш.
Нарешті!
Насолоджуйтеся.
Мир. Більше ніяких сварок.
Бережіть себе!
О, чудова ідея.
Хіба це не чудово?
Так, чудово.
Чого можна досягти, якщо змінити своє мислення.
Можна створювати щасливі речі.
Так, це приємно.
Ніякої зброї. Ніякої війни. Я у своєму щасливому місці.
І якщо в тебе проблеми, просто попроси ключ.
Саме так. Ключ.
Ключ.
МО
Пані та панове, ми почали приземлення у Тель-Авів.
Приготуйтеся до прибуття.
Мамо, це фото.
Пам'ятаєш цю відеокамеру?
- Так. - Цікаво, що з нею.
Без ідей.
- Це було дуже давно. - Хамуді.
Ти точно залишив корм Кристалу?
Так, «Мяу Мунк», інструкцію на 20 сторінок...
Там 18 сторінок. Не перебільшуй.
- Добре, 18 сторінок. У Марії є все. - Ти про мою своячку?
- Чому ти її так називаєш? - Бо це правда.
Слухай, нам треба буде знову пройти контроль.
Так. Коли вони запитають мене: «Ви терористка?»
Гаразд. Я скажу: «Ні. Не терористка».
Це дуже серйозно. Ти видалила свій WhatsApp?
Прямо перед тобою.
Так, але завантажила знову?
Ні.
Я роблю те, що мене попросив дядько.
Будьте ввічливими і розслабленими, але не надто.
Гаразд?
Тримайте зоровий контакт. Гарну поставу.
Ніколи не схрещуйте ноги.
- І не забувайте посміхатися. - Добре.
Це занадто, мамо. Що ти робиш?
Ось так?
- Це не посмішка. - Ні.
Поглянь на мене. Дивишся.
Ти ніколи так не посміхаєшся. У тебе наче запор.
Знаєш що? Спробуй не хмуритися.
Гаразд? Не супитися.
Просто звичайне обличчя.
Добре.
Ви отримали грінкарт і одразу приїхали до Ізраїлю.
- Чому? - Відвідати родичів.
- Ваші батьки звідси? - Так.
- Ім'я батька? - Мустафа Аль-Наджар.
- А його батька? - Абдулла.
А вашого прадіда, як його звали?
Ні?
Ібрагім. Так його звали.
Прадіда звали Ібрагім?
Дайте мені сумку.
- Що це за фігня? - Це куфія.
- Скільки вам років? - Сорок.
Ваш телефон.
Який там пароль?
У мене немає пароля, бо мені нема чого приховувати.
- Ви носите це? - Я не хотів це пакувати.
- Навіщо вам це? - Спостерігати за птахами.
Яка ваша діяльність?
Це ви мене питаєте.
Хочете жартувати?
Телекомунікації.
Але хто вас наймає, компанія?
-«Х'юстон Мобайл». - Це магазин мобілок?
Продаєте чохли до телефонів, захисні плівки?
Набагато більше. Імпорт, експорт, LCD-дисплеї,
різні деталі для різних телефонів. Великий асортимент.
Ясно. Хочете, щоб звучало серйозно.
- Це тимчасово. Я повертаю свій бізнес. - Гаразд, і що за бізнес?
Оливкова олія.
У мене одне питання. Звідки ви?
Я ізраїльтянка.
Ні, звідки ваші дідусь і бабуся?
З Іспанії.
Іспанія. Я народилася тут. Моя сім'я народилася тут.
Але мене допитуєте ви.
- Що ви хочете цим сказати? - Я вже сказала.
Ця стіна суцільне жахіття. Тягнеться на кілометри.
Гляньте на творчість палестинців. Це все опір.
Це боротьба і біль.
Вони просто хочуть звільнитися від стіни.
«Робіть хумус, а не стіни».
Мамо, чому в цих будинків червоні дахи?
Це, хабібі, «муставтанат», поселення.
Це наша країна. Бачиш, яка прекрасна?
Дивовижна.
Поглянь на оливи.
- Що таке? - Ми зупиняємося на блокпост.
Чому ми не їдемо в ту чергу?
Бо в нас ізраїльські номери на машині.
Це перебір.
Ми щойно приїхали, а мене вже дістали ці блокпости.
Я радий, що ми майже на місці.
Вже хочу побачити дім бабусі й дідуся.
Я теж.
Озирнися навколо.
Тут всі мої дитячі спогади.
Вони приїхали!
Слава Богу, ви доїхали безпечно.
Привіт!
Вітаю вдома!
Дякувати Богові, ви цілі.
Ходіть до мене!
Прошу.
Діти, допоможіть мені!
- Ні, Мохаммеде. - Ні, дай мені.
- У вас була довга подорож. - Нічого.
Ти приготувала мої три улюблені страви?
Благослови ваші руки за цей бенкет. Ми вас втомили.
Фаршировані цукіні, виноградне листя і курка, Боже.
Смачного, любий.
Дядьку, ти щось готував?
Мій внесок це їсти.
Питає, чи він щось зробив!
Взагалі, я маю тебе відвезти, щоб ти спробував бургер.
Це найсмачніший бургер у Буріні.
- Хамуді. - Так, тітко?
- Бачиш, що ми їмо? - Так.
- Рецепти твоєї бабусі. - Справді?
Усі вони в книзі з її оригінальним почерком.
Як тобі таке?
Її треба берегти.
Я знаю, хто радісно вкрав би її.
- Залюбки. - Хамуді, любий.
Чому твоя дружина не з нами?
- Ламіс... - Вона нас не любить? Чи що?
Ламіс!
Що? Що я сказала?
Фальшивий шлюб.
За даними уряду США, він справжній. Так.
Так. Він збрехав уряду США.
- Щоб отримати грінкарт. - Тільки тому. Але це законно.
А уряд ніколи не бреше.
І не кажи. Ти мене розумієш.
Як Надя? Ти мені не казала.
Все чудово. Вона сумує за вами і хотіла приїхати.
Але її син, Осама, у школі.
- Тому вона не змогла. - Ми за нею сумуємо.
Сподіваюся, наступного року вона зможе.
Але ми дуже раді, що ви тут.
Нам потрібна допомога цього року з урожаєм.
Але серйозно, я дещо думав, дядьку.
Якщо ми візьмемо оливкову олію з Буріна й імпортуємо в Х'юстон,
зможемо розлити і продати там.
Нам заборонено бути на нашій землі,
за винятком двох днів на збір оливок.
Чому?
Нам потрібен дозвіл. Без нього ми не зможемо туди дістатися.
Чому?
Армія каже, щоб захистити нас від поселенців.
Поки поселенці вільно пересуваються на нашій землі, нам заборонено.
Але це наша земля.
Я подумав, ми всі можемо поїхати до Єрусалиму і помолитися разом.
Їм заборонено їхати в Єрусалим.
Що?
Може колись нам вдавалося отримати дозволи,
але сьогодні це неможливо.
Навіть на день?
Навіть пів години, любий.
Якщо захочеш кудись піти, не йди сам.
Особливо у Хувару. Ситуація надзвичайно небезпечна.
Нещодавно натовпи поселенців спалили машини та будинки в Хуварі.
Два дні тому вони захопили інший будинок.
Уяви, що ти вдома
і не можеш вільно ходити між спальнею та вітальнею.
- Хіба що з дозволу солдата. - Що це за життя?
Ну ж бо, батьку. Вони щойно приїхали.
Чому ти їх лякаєш?
Нічого не відбувається. Нічого.
Коли я виходжу сам, нічого не стається.
Якщо я бачу поселенця, я кричу: «На що ти дивишся?»
«Тікай з очей моїх. Не наближайся до мене!»
А потім усі тікають.
Ти мене налякав! Ти мене налякав!
Відведи Саміра до дому дідуся і лиши нас на хвилинку.
Ходімо, Саміре.
Як ти, дядьку?
Бачиш усе це?
Бачите той пагорб?
З того боку будинок твоєї тітки Халіми.
З іншого боку будинок твоєї тітки Ламіс.
І поруч наш будинок.
Бачиш будинки з червоними дахами на пагорбі?
Поселення, так.
Так, поселення.
Там унизу...
Там внизу мечеть.
Мечеть, де молився твій батько,
твій дідусь і прапрадід.
- Аж до пророка Адама. - Мир йому.
Мені вже кортить там помолитися.
Бачиш всю ту землю?
Ми успадкували її від твого діда.
Там є частка твоєї матері, і твоя частка, і частка твоїх дітей.
Чому земля неосвоєна?
Ми не можемо нічого робити на ній.
На все потрібен дозвіл.
Якщо хочеш побудувати будинок, офіс, фабрику чи будь-що.
Вони відхиляють 95% дозволів.
І хваляться цим у Кнесеті,
що вони відхилили 95% дозволів.
Немає влади і сили, окрім Аллаха.
Це принизливо. Гаразд, дядьку.
Я більше не витримую.
Ходімо, любий.
Так ти дбаєш про дім наших батьків? Тут повно пилу.
Тут ніхто не живе. Що ти очікувала? Звісно, тут пил!
Його б не було, якби тут колись прибирали.
Тікай, як завжди!
- Племіннику. - Так, дядьку?
- Тобі подобається кімната? - Так, дуже.
Це була наша кімната.
Коли ми були малими, ми стрибали і гралися на цьому ліжку.
Хочеш пострибати зараз?
Не стрибати!
- Алі, я маю тобі дещо показати. - Що таке?
Боже мій.
- Пам'ятаєш це ліжко? - Аякже.
Ви з Халімою спали тут. А я спав на підлозі!
А коли народилася Ламіс?
Я пішов на дах, звісно!
Старші хлопці не повинні спати в одній кімнаті з дівчатами.
Чому така кімната вся в павутині?
- Досить про бруд! - Я жартую!
Ходімо, я тобі дещо покажу.
- Ходімо. - Що ти хочеш мені показати?
Пішли. Ми знайшли дещо дивне.
Що це таке?
Неможливо.
«Британський паспорт Палестина».
Дідусь.
Я бачив це у сні.
Мамо, глянь, що я знайшов!
Саміре.
Де ти знайшов той ключ?
Він був на стіні.
Це ключ від дому бабусі й дідуся в Хайфі, до того, як їх вигнали.
- Мені снився цей ключ. - Цей ключ?
Цей ключ схожий на всі ключі часів Катастрофи.
Ні.
Це цей ключ.
Останній рік мені снилися бабуся і дідусь.
Може, вони наглядають за тобою. Їхні духи літають біля тебе.
- Віддай мені паспорт і ключ. - Що?
Паспорт і ключ.
Я подбаю про них в Америці.
Нізащо.
Вони тут і залишаться тут.
Можна хоча б взяти фото?
Старе фото бабусі та дідуся.
- Бери. - Дякую. Ми це зробили.
Скажу ось що. Ходімо збирати оливки.
Пішли.
Чесна Дельона, Чесна Дельона
Оливки моєї країни найсмачніші Ні з чим незрівнянні
Чесна Дельона, Чесна Дельона
Оливки моєї країни найсмачніші Ні з чим незрівнянні
Оливки моєї країни та зелений мигдаль
Шавлія і не забудь про затар
І омлет готується
Смачніше, якщо додати нашу оливкову олію
Чесна Дельона, Чесна Дельона
Оливки моєї країни найсмачніші Ні з чим незрівнянні...
- Спина болить? - Ходімо.
Куди ти мене ведеш?
Про що ви говорите? Я теж хочу послухати!
- Я теж втомилася. - Ходи, відпочинеш.
Хвала Аллаху.
Хто тут гарний кінь?
Хто такий прекрасний кінь?
Пам'ятаєш Сабіху?
Коняка нашого сусіда, Сабіха, на якій ми їздили в дитинстві?
- Так. - Це з її роду.
- Ти жартуєш. - Хочеш покататися?
Не думаю, що я зможу.
Що, ти забула? Неможливо.
Давай. Сідай. Спробуй.
- Добре, але якщо впаду — ти винний. - Ти не впадеш. Давай.
Вперед.
- Мохаммеде, навіщо тобі це? - Ти про що?
Ти живеш в Америці. Там можна все.
Навіщо продавати олію?
Все не так, ясно?
Тобі потрібен капітал, щоб робити щось в Америці.
Мохаммеде, порівняно з цим.
Гаразд, справедливо.
Що б ти зробив, якби був в Америці?
«Убер».
-«Убер»? - Чув, вони дають чудові чайові.
Ти хочеш поїхати аж до Америки, щоб таксувати?
Так. Тут чайові не дають.
Я бачив на відео, що в них дуже гарні чайові.
Це мама?
- І що? - Тобто, і що?
Я ніколи не бачив, щоб вона їздила верхи.
Я думав, усі в Техасі їздять верхи.
- Та чуваче. - Що?
Все не так.
Чекай. Ти чуєш?
Так, що це?
Агов! Геть!
Що ви робите?
Мій дід посадив їх!
- Мохаммеде, вони озброєні! - Якого біса?
Пішов ти!
Іди геть, терористе!
Ти як?
Мохаммеде! Усе гаразд?
Усе добре?
Я виглядаю добре?
Мохаммеде!
Моє серце пече більше, ніж очі.
Чесно.
Не можу повірити, що мене забризкали.
О так, добре.
Я тобою пишаюся.
Я такий радий бачити тебе щасливою, мамо.
Коли я побачив тебе на коні, я не міг повірити очам.
Я сказав: «Це моя мама».
Чому ти не розказувала?
Я багато чого не розказувала.
Тато знав, що ти їздиш верхи?
Звісно.
Він бачив мене верхи на коні, як принцесу і закохався в мене.
Справді?
Ні, звісно, це було домовлено.
Що ж...
Мамо.
Пам'ятаєш, коли мене спитали в аеропорту ім'я прадідуся
і я не знав.
Нічого страшного.
Це не нічого. Треба знати, звідки ти.
Це не страшно.
Він тут всередині.
Люблю тебе, мамо.
Аллах.
Ібрагіме, хочу тебе познайомити з сином тітки, Мохаммедом.
З Техасу, родом з Буріну.
Ласкаво просимо додому. Як справи?
Все добре, хвала Богу. Радий знайомству.
Час молитися. Мохаммед скаже заклик до молитви.
Нізащо.
- Ти наш гість. Ти мусиш. - Ти жартуєш.
З Богом.
Чому ти боїшся?
Ти у володінні Бога.
Якщо Бог з тобою, хто проти тебе? І якщо Бог проти тебе, то хто з тобою?
У чому проблема?
Це заклик від Бога.
Відповідай.
Давай.
Аллах великий Аллах великий
Аллах великий
Засвідчую, що немає Бога, окрім Аллаха
Засвідчую, що Мухаммед — посланець Аллаха
Поспішайте на молитву
Поспішайте до спасіння
Аллах великий Аллах великий
Засвідчую, що немає Бога, окрім Аллаха
Благослови тебе Бог.
Ти молодець.
Скажи чесно, скажи. Як він прочитав?
- Він був чудовим. - Хто скликав молитву?
Мохаммед, він.
- Що? Ти зробив це. - Ви мені сказали.
Ти робив заклик на десять хвилин раніше.
Але годинник...
Годинник поспішає на десять хвилин.
- Ми казали йому. - Ні. Не бреши.
Він бреше.
- Він бреше. Мені сказали... - Хто ти?
Я все життя прожив у Буріні. Ніколи тебе не бачив.
Мохаммед, мене звати Мохаммед Наджар.
Хто твій батько?
Мій батько Мустафа Наджар.
Ти син Мустафи Наджара?
Так.
Чого одразу не сказав?
Я не знав, що сказати.
- Ви знали мого батька? - Боже благослови.
Твій батько, Мустафа,
відкрив перший магазин електроніки тут, у Буріні.
- Справді? - Так, він лагодив телевізори, радіо...
Пральні машини.
- Телефони. - Пральні машини.
Він був інженером.
Він ремонтував телефони і електроніку.
Знаєш, хто встановив звукову систему і мікрофон у цій мечеті?
- Ні, хто? - Теж твій батько.
Мій батько встановив це?
До твого батька тут ніхто і не чув про електроніку.
Ми саджали антени і поливали їх.
Він вивчився і повернувся з дипломами.
І навчив нас користуватися цим.
Його успіх був нашим успіхом.
Усі в Буріні пишалися ним.
Господи помилуй.
Але ти маєш пишатися найбільше.
Бо він твій батько.
Так. Помилуй його Господи.
Звісно, це мій батько.
Я на хвилинку.
Дякую. Благослови вас Бог.
Мій батько щось встановлював у цій мечеті?
Твій батько чудовий картяр.
Мохаммеде.
Так.
- Я зараз буду. - Гаразд.
Я зараз буду.
Мамо, співай вітру
Мамо, співай
Краще отримати кинджалом Аніж бути під негідником
Як ти, дядьку?
Слухай, племіннику.
Якщо хочемо експортувати олію, спершу треба отримати дозвіл на експорт.
Це якщо дадуть.
- Добре. - Добре?
Тоді нам треба
перевезти олію в наших машинах до блокпостів.
Після блокпосту,
нам треба інші машини,
з жовтими номерами, щоб дістатися до ізраїльської сторони
до аеропорту чи порту.
Зрозумів?
Зрозумів.
Ну й біда.
Ти бачив Саміра? Я ніде не можу його знайти!
Ні, не бачив.
Ви його бачили?
Піду пошукаю.
- Ходімо глянемо. - Скоро будемо.
Що там, мамо?
Не можу його знайти.
Не хвилюйся. Це нормально.
Він не знає, куди йде.
- Він не знає району. - Ми його знайдемо.
А це не він?
Саміре, де ти був? Ти нас розхвилював!
Я бачив маріку палестинську!
Де ти взяв цю дитину?
Він? Він просто почав йти за мною.
Це проблема.
Нас посадять.
Саміре, сядь сюди з дитиною.
- Це чотири довічні. - Це точно чотири довічні.
Я знаю цього хлопця. Він не говорить.
Сім'я з Нью-Йорка. Вони живуть у поселенні.
Він з поселення. Я відведу його назад.
Про що ти? Тебе застрелять!
Нам викликати поліцію? Армію?
Викликати армію — це найшвидший спосіб потрапити за ґрати!
Алі, ти знаєш, як це.
- Ти знаєш, як це. - Що нам робити?
- Я відведу його! - Тебе знову запирскають.
Що ти збираєшся робити?
У мене американський акцент.
Я буду суперамериканцем,
типу «Я просто гуляв і побачив вашого сина».
«Він просто блукав і...»
«Він чийсь чи як? Знаєте?»
Я в кепці «Астрос». Буде правдоподібно.
Звісно. Кепка «Астрос» дорівнює дві країни для двох народів.
Та що з ним таке?
Стули свою пельку!
Досить!
Який ще план? Скажи мені.
По-перше, вони знають вас. А мене ні.
Мене не знають.
Це єдиний спосіб захистити вас.
Добре.
Підіймайся дуже повільно.
Не біжи.
Якщо почуєш постріли, зупинися.
О, моє серденько.
Відведи його до поселення.
Залишиш його біля воріт і вони прийдуть за ним.
Ясно?
- Ясно. - Добре.
Обережно, любий.
Роби, як він сказав.
Ти живеш на вершині пагорба?
Було б чудово, якби ти сам зайшов.
Такий, як ти зі мною, має кепський вигляд.
- Я не хотів цього, але так вже є. - Де ти, Цвіко?
Цвіка?
Цвіко!
Цвіка. Це ти? Цвіка?
Цвіко! Ходи сюди, Цвіко!
Привіт. Ого.
Гей! Скажи, що ти робиш з моїм сином!
Я хочу допомогти. Без зброї.
Кажи, а то знесу голову!
Я хотів повернути його!
Це все!
Не бреши мені!
Якщо в тебе проблеми, попроси ключ. Ключ, попроси ключ!
- Звідки ти знаєш моє ім'я? - Що?
Це Іключ. Звідки ти знаєш?
Тебе звати Іключ?
Так.
Твій син розповів.
Мій син не розмовляє. Не бреши мені.
Я брешу! Ти маєш рацію! Мені снився ключ і там було,
і якщо будуть проблеми — попроси ключ!
Ось чому я так сказав! Я скористався цим!
Він пішов за моїм братом до тітки. Я повертаю його!
Мій син, він блукає.
Прошу.
Бувай, Цвіко.
Раптом нізвідки з'явився його батько з кулеметом.
«Що ти робиш з моїм сином?»
І я схопив ствол пістолета і сказав:
«Ніхто не має помирати сьогодні».
Я подивився йому в очі і сказав:
«Іключе, ми цього не зробимо. Ми цього не зробимо, Іключе».
Він: «Мене звати Іключ! Звідки ти знаєш?»
А я сказав: «Воно виринуло, як в «Іграх розуму».
«Явилося мені».
Годі цієї маячні!
Ця брехня більша за мої амбіції!
Ти злякався!
Я так злякався! Було дуже страшно! Я був переляканий.
Але в нього все ж був пістолет.
Ого. Що це?
А я йому повірила.
Це тобі.
Не може бути.
Це камера твого батька.
Він надіслав її мені перед від'їздом з Кувейту.
Мамо, це фото я показував мамі в літаку.
Так.
Це та сама відеокамера.
Вона досі працює.
Чекай.
Грати.
Що там?
Майкл Джексон.
Ось, візьми цю.
Чекай.
Це наш дім. Зажди.
Зачекай...
Хвильку.
Це він! Це тато!
- Тато. - Справді?
Так!
Мамо!
Дивіться на маму.
Це що, помпадур?
Вона красива.
У мене наплічники, як у Грендайзера.
Можна використовувати, як нарукавники.
Хто це?
Це були наші сусіди в Кувейті.
Ця група збоку, це були його друзі з роботи.
А, чудово.
Мамо, чекай. Дивися. Ось тато.
О, красуне
О, супутнице
Це ти спалюєш мене
Вогнем покинутості
Наповни чашу
О, красуне...
Нехай Господь помилує його душу.
Нехай Господь помилує його.
Подивимося Майкла Джексона?
Оце були дні.
Ти досі дивишся?
Що таке, хабібі?
Я не знаю. Я думав, що все буде інакше.
Але я знову на роботі, звідки мене звільнили.
Тато був телекомунікаційним інженером, новатором.
Працював над бездротовим зв'язком.
Він випереджав свій час.
Якби він побачив, куди зайшли технології, він би просто зійшов з розуму.
Боже.
Натомість я продаю чохли для телефонів.
Послухай.
У твого батька був диплом, так.
Але коли він приїхав до Америки, його диплом нічого не значив,
бо він мусив почати все спочатку і відкрити магазин «99 центів».
Твій батько схожий на тебе.
Він дивився на себе очима світу.
І в очах світу,
він був простою людиною з маленькою крамницею,
і я вірю, що це вбило його душу.
Бо він був занадто гордий. Як і ти.
Та це була неправда.
Бо його цінність, наша цінність,
іде від Аллаха.
Думаєш, Аллаху не байдуже, який в тебе диплом чи паспорт?
- Ну ж бо. - Хамуді...
Світ завжди намагатиметься знищити нас.
І коли це стається, ми посміхаємося.
Бо ми знаємо, хто ми.
- Так? - Так.
- Поцілуй мене. - Ти прекрасна, мамо.
Дивися.
Це моє улюблене.
Хай Бог буде задоволений.
Твій батько, якби він був живий, він би тобою пишався.
Глянь на це.
Куди ти їдеш? Твоя душа і моя душа єдині
Одяг на твоєму тілі Повертає мене до життя
Обіцяю написати твоє ім'я І повісити на камінну дошку
Я повішу його на вітрі Щоби плакати і ридати
Подзвони, коли приземлишся. Не забудь, добре?
Нехай Бог береже вас, любі.
Нехай Бог дарує вам щасливу подорож, любі.
Бережіть один одного.
Ми купили будинок у Хайфі.
Він маленький, але гарний, біля води.
Дякувати Богу.
Наступний.
- Добрий вечір, сер. - Вибачте.
- Вибачте. Так. - Паспорти.
Це до Х'юстона.
Дякую.
- Що відбувається? - Хвилинку.
Надішліть охорону.
АЕРОПОРТ БЕН-ГУРІОНА УПРАВЛІННЯ АЕРОПОРТАМИ ІЗРАЇЛЮ
6 ЖОВТНЯ 2023 РОКУ
Одягніться.
Легше.
Що це? Га?
Стара відеокамера з 80-х.
Що таке? Телефоном надто просто користуватися?
Мені дав її дядько. Вона належала моєму батькові.
То це старий мотлох твого батька?
Що тут?
Це старе сімейне відео.
Там мої мама і тато.
Гей. Не роби цього.
Це єдине відео мого тата.
Не роби цього, прошу.
Прошу, не треба так.
Упс.
Світ завжди намагатиметься знищити нас.
І коли це стається, ми посміхаємося, бо ми знаємо, хто ми.
Вони співають. Як мило.
Влаштували караоке в моєму домі.
Мій тато знімає, ніби це весілля.
Переклад субтитрів: Валерія Балаушко