DESET MJESECI POSLIJE
Hvala.
Što? Pa platili smo let.
Kako to misliš? Nisam...
Neprimjereno je.
Zašto je neprimjereno?
Stavi rupčić na zahodsku dasku!
Dobro.
Šalom!
Uđite! Dobro došli kući.
Tvoj je.
Napokon!
Uživajte!
Mir! Nema više ratovanja!
Čuvajte se!
O! Odlična ideja!
Zar to nije sjajno?
Stvarno jest.
Čudo je što sve možete ako naumite.
Možete stvoriti svakakve divote.
Da. To je lijepo.
Nema više oružja ni ratova. Ja sam sretan.
Ako budeš imao problema, traži ključ.
Tako je. Ključ.
Ključ.
Dame i gospodo, spuštamo se prema Tel Avivu.
Domaćini leta, pripremite se.
Mama, ova fotografija.
Sjećaš li se ove kamere?
- Da. - Što je bilo s njom?
Nemam pojma.
- Bilo je to davno. - Hamoodi!
Sigurno si odnio Crystalinu hranu?
Da. Hranu, upute na 20 stranica...
Osamnaest. Ne pretjeruj.
- Dobro, 18. Sve je kod Marije. - Moje šogorice?
Zašto je tako zoveš?
Jer je istina.
Ponovimo opet prolazak kroz osiguranje.
Da. Kad me pitaju: „Jeste li teroristica?”
Dobro. Reći ću: „Nisam.”
Ovo je ozbiljno. Obrisala si sve s WhatsAppa?
Jesam, pred tobom!
Ali jesi li opet skinula?
Nisam!
Radim samo ono što je ujak tražio.
Budite pristojni i opušteni, ali ne preopušteni.
Dobro?
Gledajte ljude u oči. Uspravno se držite.
Nemojte prekrižiti noge.
- I pazite da se smiješite. - Dobro.
To je previše, mama. Što radiš?
Ovako?
- To nije smiješak. - Ne.
Gledaj, ovako. Pogledaš.
Nikad se tako ne smiješiš. Kao da si konstipirana.
Znate što? Samo se nemojte mrštiti.
Dobro? Nema mrštenja.
Običan izraz lica.
Dobro.
Dobili ste zelenu kartu i odmah došli u Izrael.
- Zašto? - Da posjetim obitelj.
- Roditelji su odavde? - Da.
- Očevo ime? - Mustafa Al-Najjar.
- A ime njegova oca? - Abdullah.
A kako vam se zvao pradjed?
Ne?
Ibrahim. Tako se zvao.
Pradjed se zvao Ibrahim?
Dajte mi torbu.
- Koji je ovo vrag? - Kefija.
- Koliko imate godina? - 40.
Mobitel.
Šifra?
Nemam šifru jer ništa ne skrivam.
- Nosite to? - Slučajno je u torbi.
- Što će vam ovo? - Promatram ptice.
Okupacija? Zanimanje?
- Rekli ste okupacija. - Duhoviti ste?
Telekomunikacije.
U kojoj ste tvrtki zaposleni?
- U Houston Mobileu. - To je trgovina mobitela, maski i slično?
Više od toga. Uvoz, izvoz, LCD ekrani,
dijelovi mobitela. Imamo širok raspon.
Shvaćam. Želite zvučati važno.
- Posao je privremen. Pokrenut ću stari. - Koji to?
Maslinovo ulje.
Imam ja jedno pitanje. Odakle ste?
Izraelka sam.
Ne, odakle su vam djed i baka?
Iz Španjolske. Ja sam se rodila ovdje, kao i moja obitelj.
Pa ipak, vi ispitujete mene.
- Što hoćete reći? - Rekla sam.
Pregradni zid je čudovišan! Proteže se kilometrima!
Gledajte umjetnost Palestinaca.
Sve je to otpor.
Borba i patnja.
Žele se osloboditi ovog rata.
„Radite humus, ne zidove.”
- Zašto one kuće imaju crvene krovove? - To su doseljenička naselja.
Ovo je naša zemlja. Vidite kako je lijepa?
Predivna.
Gledajte te maslinike.
- Što je ovo? - Na kontrolnoj smo točki.
Zašto ne moramo u onaj trak?
Jer imamo izraelske tablice.
Ovo je previše.
Zlo mi je od kontrolnih točaka, a tek smo došli.
Drago mi je da smo blizu.
Jedva čekam djedovu i bakinu kuću.
I ja.
Gledaj oko sebe.
Naviru mi uspomene iz djetinjstva.
Stigli su!
Hvala Bogu što ste stigli živi i zdravi!
Zdravo!
Dobro došli!
Hvala Bogu da ste dobro!
Dođi!
Molim vas.
Djeco, dođite pomoći!
- Ne, Mohammede! - Ja ću nositi.
- Dugo si putovao. - Nema veze.
Jesi li skuhala moja tri jela?
Blagoslovljene ruke koje su ovo pripremile.
Punjene tikvice, lišće loze i piletina.
Samo jedi, dušo.
- Ujače, jesi li ti kuhao? - Ja pridonosim tako što jedem.
Pita je li što kuhao!
Moram vas odvesti da kušate jedan burger!
Prave najfiniji burger u Burinu!
- Hamoodi. - Da, teta?
- Vidiš što jedemo? - Da.
- To su bakini recepti. - Zaista?
Iz bilježnice ispisane njezinim rukopisom.
Što kažeš na to?
Morate je čuvati.
Znam nekoga tko bi je rado ukrao.
- Vrlo rado. - Hamooda, dušo.
Zašto nije došla tvoja žena?
- Lameece... - Ne voli nas?
Lameece!
Što sam krivo rekla?
Lažni brak.
Ne. Vlada SAD-a smatra da je pravi.
Da. Lagao je vladi SAD-a.
- Da dobijem zelenu kartu! - Samo zato. Legalno je.
Ni vlada nikad ne laže.
Bogme. Ti me razumiješ.
Nisi mi rekla kako je Nadia.
Odlično je. Nedostajete joj i htjela je doći.
Ali njezin sin Osama ima školu.
- Nije mogla. - Nedostaje nam.
Valjda će iduće godine moći doći.
Drago nam je što ste vi tu.
Treba nam pomoć s berbom.
Razmišljao sam, ujače.
Ako uvezemo maslinovo ulje iz Burina u Houston,
ondje ga možemo flaširati i prodavati.
Dušo, ne smijemo na svoju zemlju
osim dva dana u godini da poberemo masline.
Zašto?
Trebamo dozvolu. Inače ne možemo ni na svoju zemlju.
Zašto?
Vojska tvrdi da nas štiti od doseljenika.
Dotle se doseljenici slobodno kreću po našoj zemlji, a mi ne.
Ali to je naša zemlja.
Mogli bismo svi zajedno otići u Jeruzalem i pomoliti se.
Oni ne smiju u Jeruzalem.
Što?
Prije smo još mogli dobiti dozvolu,
ali danas više ne.
Ni za jedan dan?
Ni za pola sata, ljubavi.
Ako ikamo želite ići, ne idite sami.
Osobito u Huwaru. Ondje je jako opasno.
Neki dan je doseljenička rulja palila kuće i aute u Huwari.
Prije dva dana zauzeli su još jednu kuću.
Zamisli da se u svojoj kući ne možeš slobodno kretati između soba.
- Osim uz dozvolu vojnika. - Kakav je to život?
Daj, oče. Tek su stigli.
Zašto ih plašiš?
Ništa se ne događa. Ništa.
Kad idem van sam, sve je u redu.
Doseljeniku viknem: „Što gledaš?
Bježi! Ne približavaj mi se!”
I onda oni pobjegnu.
Preplašio si me!
Odvedi Sameera u djedovu kuću i ostavi nas načas.
Idemo, Sameere.
Što je, ujače?
Vidiš li sve ovo?
Vidiš ono brdo?
Na toj je strani kuća tete Halime.
Na drugoj je strani kuća tete Lameece.
A pokraj je naša kuća.
- Vidiš crvene krovove na vrhu brda? - Doseljenička naselja.
Tako je.
A ondje...
Ondje je džamija.
U njoj se molio tvoj otac.
I djed i prapradjed.
- Sve do proroka Adama. - Mir bio s njim.
Jedva čekam da se pomolim u džamiji.
Vidiš svu onu zemlju?
Naslijedili smo je od tvog djeda.
U njoj imate udjel tvoja majka, ti i tvoja djeca.
Zašto na njoj nema ničega?
Ne možemo ništa s njom.
Za sve nam treba dozvola.
Ako želiš sagraditi kuću, ured, tvornicu, bilo što.
Odbiju 95% zahtjeva.
U Knesetu se hvale time što odbiju 95% zahtjeva.
Samo je u Bogu snaga i moć.
To je ponižavajuće. Dobro.
Ne mogu više.
Idemo, dušo.
Tako se brineš za roditeljsku kuću? Puna je prašine.
Ovdje nitko ne živi. Što bi ti? Naravno da je prašna!
Ne bi bila da je katkad očistiš!
Samo ti bježi!
- Nećače! - Da, ujače?
- Sviđa li ti se soba? - Da, jako.
To je bila naša soba. Kao mali smo skakali po ovom krevetu.
Hoćeš sad skakati po njemu?
Nema skakanja!
- Ali, moram ti nešto pokazati. - Što?
O, Bože!
- Sjećaš se ovoga kreveta? - Naravno.
Ti i Halima ovdje ste spavale. A ja na podu!
A kad se rodila Lameece?
Otišao sam na krov!
Stariji dečki nisu smjeli spavati u istoj sobi s curicama.
Zašto je soba puna paučine?
- Ma dosta o prljavštini! - Zafrkavam se!
Dođi da ti pokažem.
- Idemo. - Što ćeš mi pokazati?
Dođi. Našli smo nešto čudno.
Što je ovo?
Ne mogu vjerovati.
„Britanska putovnica za Palestinu.”
Djed.
Ovo sam vidio u snu.
Mama, gle što sam našao.
Sameere!
- Gdje si našao taj ključ? - Na zidu.
To je ključ bakine i djedove kuće u Haifi prije nego što su ih prognali.
- Sanjao sam o tom ključu. - O ovom ključu?
Ovaj je ključ isti kao svi ključevi u Danima katastrofe.
Ne.
To je taj ključ.
Cijelu godinu sanjam o baki i djedu.
Možda paze na tebe.
Njihove duše lete oko tebe.
- Daj mi putovnicu i ključ. - Što?
Putovnicu i ključ.
Čuvat ću ih u Americi.
Nema šanse.
Ovdje su i ostat će ovdje.
Mogu li bar uzeti sliku?
Staru sliku djeda i bake.
- Uzmi je. - Hvala ti.
Znaš što? Idemo brati masline.
Idemo.
Lijepa del'ona, lijepa del'ona
Masline moje domovine Najukusnije su, bez premca
Lijepa del'ona, lijepa del'ona
Masline moje domovine Najukusnije su, bez premca
Masline moje domovine i zeleni bademi
I kadulja, a tu je i za'atar
Peku se jaja
Još finija kada dodaš maslinovo ulje
Lijepa del'ona, lijepa del'ona
Masline moje domovine Najukusnije su, bez premca
- Bole te leđa? - Dođi.
Kamo me vodiš?
O čemu razgovarate? Hoću i ja čuti!
- I ja sam umorna. - Odmori se onda.
Slava Bogu.
Tko je lijepi konjić?
Tko je prekrasan konjić?
Sjećaš li se Sabihe?
Kobile našeg susjeda koju smo jahali kao djeca?
- Da. - On je iz njezine loze.
- Ma daj! - Hoćeš li ga zajahati?
- Ma ne bih više mogla. - Zaboravila si? Nisi valjda.
Hajde, popni se. Pokušaj.
Ti si kriv ako padnem.
Nećeš pasti. Hajde.
Idemo.
- Mohammede, zašto ovo želiš? - Kako to misliš?
Živiš u Americi. Možeš što hoćeš!
- Zašto da prodaješ ulje? - Nije to baš tako.
Ako išta želiš, treba ti konkretan kapital.
Ali u usporedbi s nama ovdje?
Dobro, shvaćam.
Što bi ti radio da si u Americi?
Uber.
- Uber? - Čujem da su napojnice super.
Išao bi u Ameriku samo da voziš taksi?
Da! Ovdje ne daju napojnice.
Vidio sam snimku da daju velike napojnice.
Je li to mama?
- Pa što? - Kako to misliš?
Nisam znao da zna jahati!
Zar u Teksasu ne jašu svi?
- Ma daj! - Što?
Nije to baš tako.
Čekaj. Čuješ li?
Da. Što je to?
Hej! Van!
- Što radite? - Moj je djed posadio te masline!
- Naoružani su! - Što radite?
Jebi se!
Gubi se, glupi teroriste!
Jesi li dobro?
Mohammede! Jesi li dobro?
Jesi li dobro?
A što misliš!
Mohammede!
Više me boli duša nego oči.
Iskreno. Ne mogu vjerovati da sam dobio suzavcem.
Joj, ovo godi.
Ponosna sam na tebe.
Sretan sam što te vidim sretnu.
Nisam mogao vjerovati kad sam te vidio da jašeš.
„To je moja mama!”
Zašto mi nisi rekla?
Puno ti toga nisam rekla.
Je li tata znao da znaš jahati?
Naravno.
Vidio me kako jašem kao princeza i zaljubio se u mene.
Zaista?
Ne! Brak je bio dogovoren.
Pa...
Mama.
Kad su me na aerodromu pitali kako mi se zvao pradjed po tati,
nisam znao.
Nema veze.
Ima. Trebaš znati odakle potječeš.
U redu je!
On je tu, unutra.
Volim te, mama.
Alah.
Ibrahime, ovo je sin moje tete, Mohammed.
- Iz Teksasa, porijeklom iz Burina. - Dobro došao kući. Kako si?
Dobro, hvala Bogu. Drago mi je.
Vrijeme je za molitvu. Mohammed će obaviti ezan.
Ma ne!
- Gost si. Moraš. - Šališ se.
Idi s Bogom.
Zašto se bojiš?
U Božjem si domu. Ako je Bog s tobom, tko je protiv tebe?
A ako je Bog protiv tebe, tko može biti s tobom?
To je poziv od Boga.
Odazovi se.
Hajde.
Alah je najveći
Svjedočim da nema drugog Boga osim jedinog Alaha
Svjedočim da je Muhamed Alahov poslanik
Hodi na namaz
Hodi na spas
Alah je najveći
Nema drugog Boga osim jedinog Alaha
Bog te blagoslovio.
Bio si sjajan.
Budi iskren. Kakav je bio?
- Odličan. - Tko je pozvao na molitvu?
Mohammed!
- Što? Pa jesi! - Vi ste mi rekli!
Pozvao si na molitvu deset minuta prerano!
Ali sat...
Sat rani deset minuta!
- Rekli smo mu. - Niste! Ne laži.
Laže.
- Laže. Rekli su mi... - Tko si ti?
Cijeli život sam ovdje i ne znam te.
Zovem se Mohammed Najjar.
Tko ti je otac?
Otac mi je Mustafa Najjar.
Ti si sin Mustafe Najjara?
Da.
Zašto nisi odmah rekao?
Nisam znao što da kažem.
- Znali ste mog oca? - Bog te blagoslovio!
Tvoj otac, Mustafa,
otvorio je prvu trgovinu elektronikom u Burinu.
- Zaista? - Da. Popravljao je televizore, radije...
Perilice rublja.
- Telefone. - Perilice.
Bio je inženjer!
Popravljao je telefone i elektroniku.
Znaš li tko je instalirao ozvučenje i mikrofon u džamiju?
- Ne, tko? - Također tvoj otac.
Moj je otac to instalirao?
Prije tvog oca ovdje nitko nije znao ništa o elektronici.
Sadili smo antene i zalijevali ih.
Diplomirao je i vratio se.
Naučio nas je kako da ovo koristimo.
Njegov je uspjeh bio naš uspjeh. Cijeli Burin bio je ponosan na njega.
Pokoj mu duši.
Ali ti bi trebao biti najponosniji.
- Jer ti je otac. - Tako je. Dao mu Bog pokoj duši.
Da, to je moj otac.
Ispričavam se.
Hvala. Bog vas blagoslovio.
- Je li moj otac instalirao išta u džamiji? - Tvoj se samo zna kartati.
Mohammede!
Evo!
- Evo me odmah. - Dobro.
Evo me odmah.
Majko, pjevaj vjetru
Majko, pjevaj
Bolje da ti bodež u prsa zabiju Nego da ti ništarija kroji sudbinu
Kako si, ujače?
Slušaj, nećače.
Ako želimo izvoziti ulje, prvo moramo dobiti izvoznu dozvolu.
Ako je uspijemo dobiti! Dobro?
Onda ulje moramo prevoziti autima do kontrolnih točaka.
Nakon kontrole trebamo druge aute,
sa žutim tablicama, da izraelskom stranom dođemo do aerodroma ili luke.
Razumiješ?
Razumijem.
Užas živi.
Jeste li vidjeli Sameera? Ne mogu ga naći!
Nisam ga vidio!
A ti?
- Potražit ću ga. - Idemo vidjeti.
Evo nas!
Što je, mama?
Ne mogu ga naći.
Bez brige, to je normalno.
Ne zna kuda ide.
- Ne poznaje četvrt. - Naći ćemo ga.
Nije li to on?
Sameere, gdje si bio? Zabrinuo si nas!
Vidio sam palestinskog medosasa!
Odakle to dijete?
On? Počeo me pratiti.
- Ovo je problem. - Idemo u zatvor.
Sameere, sjedni s tim djetetom.
Četiri doživotne.
Sigurno su četiri doživotne!
Znam to dijete. Ne govori.
Njegovi su iz New Yorka. Žive u naselju.
Iz naselja je. Odvest ću ga.
Kako? Ustrijelit će te!
Da pozovemo policiju? Vojsku?
Tako ćemo najbrže završiti u zatvoru.
Ali, znaš kako to ide.
- Znaš što se događa! - Što možemo?
- Odvest ću ga! - Opet će te zaprskati!
Što ćeš učiniti?
Imam američki naglasak.
Bit ću kao super Amerikanac,
ono, „šetao sam i vidio vašeg sina.
Odlutao je.
Je li on nečije dijete od vas ovdje?”
Imam kapu Astrosa. Bit ću uvjerljiv.
Naravno. Kapa Astrosa isto je što i dvodržavno rješenje.
Što je njemu?
Zaveži!
Dosta!
Imamo li neki drugi plan?
Prvo, vas poznaju. Mene ne.
Ne poznaju me! Jedino ćemo tako zaštititi vas.
Dobro.
Idi vrlo polako.
Nemoj trčati.
Ako čuješ pucnjeve, stani.
O, Bože moj!
Odvedi ga u naselje.
Ostavi ga kraj vrata i oni će doći po njega.
Jasno?
- Jasno. - Dobro.
- Oprezno, dušo. - Postupi točno kako je ujak rekao.
Zar ne živiš na vrhu brda?
Bilo bi super da sâm odeš onamo.
Dijete kao ti ne izgleda dobro s nekim kao ja. To je realnost.
Zvika, gdje si?
Zvika?
Zvika!
Zvika. To si ti? Zvika?
Zvika! Dođi, Zvika!
Hej! Polako!
Raci mi što radiš s mojim sinom!
Pomažem. Nisam naoružan.
- Reci ili ću ti raznijeti glavu! - Ništa! Samo ga vraćam!
Ne laži!
Ako si u nevolji, traži ključ. Traži ključ!
- Kako znaš kako se zovem? - Što?
Zovem se Akiva. Kako si znao?
Zoveš se Akiva?
Da.
Tvoj mi je sin rekao.
Moj sin ne govori! Ne laži mi, jebote!
Lažem, imaš pravo! Ali sanjao sam o ključu.
Da tražim ključ ako upadnem u nevolje.
Samo sam to rekao naglas!
Pratio je mog brata do kuće moje tete i vraćam ga!
Moj sin zna odlutati.
Nema na čemu.
Bok, Zvika!
Njegov se tata stvorio niotkud sa strojnicom.
„Što radiš s mojim sinom?” Zgrabio sam pušku za cijev.
„Danas nitko ne mora umrijeti.”
Pogledao sam ga u oči i rekao:
„Akiva, nećemo ovako, Akiva.”
„Kako znaš da se zovem Akiva?”
Rekoh: „Eto, palo mi je na pamet. Ime mi se ukazalo.”
Daj ne seri!
Lažeš ambicioznije od mene!
Bojao si se!
Jako sam se bojao! Bilo je strašno! Užasno sam se bojao.
Ali zaista me držao na nišanu.
Opa! Što je ovo?
A ja sam mu povjerovala!
Ovo je za tebe.
Ma daj!
Kamera tvog oca. Poslao mi ju je prije nego što je otišao iz Kuvajta.
To je slika koju sam pokazivao mami u avionu.
Da.
Ista kamera.
I još radi.
Čekaj.
Da upalim.
Što je?
Michael Jackson.
Evo, stavi ovu.
Čekajte.
To je naša kuća. Čekajte.
Čekajte...
Samo malo.
To je on! To je tata!
- Tata. - Stvarno?
Da!
Mama!
Pogledaj mamu.
Je li to kokotica?
Bila je prekrasna.
Imala sam jastučiće za ramena.
- Izgledala sam kao robot. - Možeš plutati s njima!
Tko su oni?
Bili su nam susjedi u Kuvajtu.
Ona skupina sa strane prijatelji su s posla.
Prekrasno!
Čekaj, mama! Gledajte. Eno tate.
O, prekrasna
Družice moja
Zbog tebe gorim
Vatrom napuštenosti
Napuni čašu
O, prekrasna
Pokoj mu duši.
Da gledamo Michaela Jacksona?
To su bila vremena!
Još gledaš?
Što je, habibi?
Ne znam. Mislio sam da će biti drukčije.
Ali opet radim posao s kojeg sam dobio otkaz.
Tata je bio inženjer. Bio je inovativan, radio na bežičnoj komunikaciji.
Bio je ispred svog vremena.
Da vidi današnju tehnologiju, poludio bi od sreće!
Ajme.
A ja prodajem maske za mobitele.
Slušaj.
Tvoj je otac završio fakultet.
Ali diploma mu u Americi nije ništa značila
jer je morao početi ispočetka i otvoriti dućan jeftine robe.
Tvoj je otac bio kao ti.
Vidio se onako kako ga vide drugi.
A drugi su ga vidjeli
kao običnog čovjeka s malim dućanom
i mislim da ga je to dotuklo.
Jer je bio preponosan. Isto kao ti.
Ali to nikad nije bila istina.
Jer njegova vrijednost, i naša,
potječe od Alaha.
Misliš li da je Alahu važno koju imaš diplomu ili putovnicu?
- Ma daj. - Hamoodi.
Drugi će se uvijek obrušavati na nas.
A mi ćemo to primati sa smiješkom.
Jer znamo tko smo.
- Zar ne? - Da.
- Daj mi pusu. - Mama, ti si divna.
Gle! Gledaj.
To mi je najdraže.
Bio Bog zadovoljan tobom.
Da je živ, otac bi bio jako ponosan na tebe.
Gle ovo.
O, kamo ideš? Tvoja duša i moja jedno su
O, odjeća koju nosiš Vraća me u život
O, napisat ću tvoje ime I staviti ga na okvir kamina
O, objesit ću ga na vjetar Da plačem i naričem
Obavezno nas nazovite kad sletite!
Čuvao vas Bog, dragi moji.
Čuvao vas Bog na putovanju!
Čuvajte se.
Kupili smo kuću u Haifi.
Mala je, ali lijepa. Kraj vode je.
Hvala Bogu.
Idući!
- Dobra večer. - Oprostite.
- Pardon. - Putovnice.
Za Houston.
Hvala.
- Što je? - Samo trenutak.
Pošaljite osiguranje.
IZRAELSKA AERODROMSKA UPRAVA
6. LISTOPADA 2023.
Obuci se.
Polako!
Što je ovo?
Stara kamera iz 80-ih.
Što je? Prelako ti je snimati mobitelom?
Dao mi ju je ujak. Bila je očeva.
To je stara krama tvog oca?
Što je na snimci?
Stari obiteljski film.
Moji mama i tata.
Hej! Nemoj.
To je jedina snimka mog tate.
Nemoj, molim te.
Molim te, nemoj!
Joj.
Drugi će se uvijek obrušavati na nas.
A mi ćemo to primati sa smiješkom jer znamo tko smo.
Pjevaju! Slatko.
Pjevaju karaoke kod mene.
Tata snima kao na vjenčanju.
Prijevod titlova: Petra Matić