‫- בפרקים הקודמים -‬
‫אורסה הוא לא הרוצח. זה נתן.‬
‫הוא שיבש ראיות בזירת הפשע.‬ ‫הוא הכיר את כל הקורבנות. הוא שיקר.‬
‫קומנדר, תחזיר את המשקפיים.‬ ‫-תן אותם.‬
‫נתן הוריד אותי מהחקירה.‬
‫החלפתי את משקפי ה-VR‬ ‫מהתיק של זואי לוי עם שלך.‬
‫אבל הם יגלו מתישהו.‬
‫בכל מקרה, זה נגמר.‬
‫אל תתקרב אליי!‬ ‫-מה את עושה עם זה?‬
‫נאלצתי לירות.‬
‫צריך להסתיר את המכונית שלי.‬ ‫-אטפל בזה.‬
‫שלום, הקטור. לפני 27 שנה,‬ ‫מלאני נתנה לך קלטת ביום שבו היא מתה?‬
‫מה יש בקלטת?‬ ‫-הוכחה, רק ליתר ביטחון.‬
‫היא באה לתת לי קלטת‬ ‫ביום שבו היא ירתה בנתן.‬
‫נתן היה בבית החולים ביום שהיא מתה?‬
‫תסלח לי.‬
‫לעזאזל, זה לא היה נ'. זה היה ה'.‬
‫- נ' + ז' -‬
‫הטבעת עם הפנינה הזאת. היא לא שלי.‬
‫ראיתי את הטבעת הזאת. על זואי לוי.‬
‫אני אביא לך סוודר.‬ ‫האמת היא שיש לי סוודר שלך.‬
‫אבא!‬ ‫-אבא! המכונית!‬
‫מה עם המכונית?‬ ‫-תתניע אותה!‬
‫חגרתם חגורות?‬
‫לא.‬
‫לא יכול להיות!‬
‫חרא!‬
‫אין טעם לחפש.‬
‫על מה את מדברת?‬
‫המשקפיים שלך.‬
‫השמדתי אותם.‬
‫- וורטקס -‬
‫השמדת אותם?‬
‫מה עשית איתם? איפה הם?‬
‫איפה שמת את המשקפיים האלה?‬
‫זרקתי אותם.‬
‫מלאני תמות בעוד 90 דקות.‬ ‫את מבינה מה עשית?‬
‫זאת הייתה הדרך היחידה שלי לתקשר איתה.‬
‫עכשיו היא תמות בגללך?‬ ‫איך יכולת לעשות את זה לז'ולייט?‬
‫לז'ולייט?‬
‫יודע מה זה עשה לה לראות את אמא שלה?‬
‫דיברתי איתה בטלפון הבוקר.‬ ‫היא בקושי הצליחה לדבר.‬
‫גרמת לה לטראומה.‬
‫זרקתי את המשקפיים בשבילה,‬ ‫בשבילך ובשביל הבן שלך.‬
‫העניין עם הוורטקס הזה חייב להיגמר.‬
‫אבל, פרוונה, את לא מבינה.‬
‫שימי את עצמך במקומי.‬
‫אם את היית מקבלת הזדמנות‬ ‫להחזיר את המשפחה שלך…‬
‫את יכולה לתאר לעצמך? להחזיר את ההורים שלך.‬
‫את אחותך.‬
‫ולהסתכן באובדן הגבר שאני אוהבת?‬
‫באובדן הבן שלי?‬
‫בחיים לא הייתי לוקחת את הסיכון.‬
‫מעולם לא רציתי למחוק את מלאני.‬
‫מעולם לא ביקשתי שנעבור. כל הדברים שלה כאן.‬
‫כי זה היה חשוב לך ולז'ולייט.‬
‫אני זאת שמסגרה את התמונות של מלאני.‬
‫כן, אבל עכשיו הייתה לה הזדמנות‬ ‫לקבל את אמא שלה באמת!‬
‫ומה עם סאם?‬
‫לסאם יש את אבא שלו באמת?‬
‫אתה חושב שהוא לא רואה‬ ‫שאתה מתעניין יותר בז'ולייט מאשר בו?‬
‫מה? למה את אומרת את זה? זה שטויות.‬
‫פשוט לסאם יש את שנינו!‬ ‫לז'ולייט יש רק אותי!‬
‫גם לז'ולייט יש את שנינו.‬
‫טיפלתי בה כאילו שהיא הבת שלי‬ ‫מאז שהיא הייתה בת 12.‬
‫אתה לא מבין.‬
‫העניין הוא שלז'ולייט הייתה הזדמנות‬ ‫לקבל את אמא שלה חיה,‬
‫ובנוסף, שגם את תהיי בחייה.‬
‫כולנו יכולים להיות מאושרים ביחד.‬
‫אתה זה שלא מבין!‬
‫כל מה שיש לנו עכשיו,‬
‫למרות שזה נורא לומר את זה,‬ ‫הוא מפני שמלאני מתה.‬
‫אז כן, זה לא הוגן. זה בלתי נסבל.‬
‫אבל היא מתה.‬
‫וזה צריך להישאר ככה.‬
‫אני רק רוצה שזה ייפסק. זה חייב להיפסק.‬
‫המצב חייב לחזור למה שהיה.‬
‫אני חייב ללכת.‬
‫אני חייב להזהיר את נתן. צריך לעצור אותו.‬
‫- יום שישי, 17‬ ‫09:59, 10:00 -‬
‫את לא רוצה להתקשר לחבר שלך?‬
‫לא.‬
‫לודו ואני גמרנו.‬
‫לא. את אומרת את זה כי את בהלם.‬
‫השארתי לו מכתב. זה נגמר. אני עוזבת אותו.‬
‫אני מצטער.‬
‫סליחה.‬
‫לא, זאת אשמתי. סליחה.‬
‫אני צריכה ללכת.‬
‫אם הם ימצאו אותי כאן, הם יחשבו שאתה מעורב.‬
‫לא אכפת לי שיחשבו שאני מעורב.‬
‫הוא ניסה להרוג אותך.‬ ‫זאת הייתה הגנה עצמית.‬
‫בכל זאת, אני מעדיפה ללכת.‬ ‫-אבל ללכת לאן? מה התוכנית שלך?‬
‫להתרחק ככל האפשר. מעבר לגבול.‬
‫איזה גבול? על מה את מדברת?‬
‫חכי רגע. תקשיבי לי לרגע.‬
‫את לא יכולה לעזוב ככה. אני אעזור לך.‬ ‫נמצא עורך דין. נפתור את זה ביחד.‬
‫אני לא רוצה לערב אותך.‬ ‫זאת הבעיה שלי, לא שלך.‬
‫כן! זאת כן הבעיה שלי. כמובן שכן.‬
‫ברור שכן. את יודעת למה?‬
‫כי אני מאוהב בך.‬
‫כן, אני מאוהב בך.‬
‫למה את חושבת שלמדתי לטינית בכיתה ט'?‬
‫וספרות למרות שאני גרוע בצרפתית?‬
‫רגע, זה… על מה אתה מדבר?‬
‫למה לא סיפרת לי קודם?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫חששתי שאת לא מרגישה כמוני,‬ ‫אז אף פעם לא עשיתי צעד.‬
‫ועכשיו זה הזמן הכי גרוע לדבר על זה.‬
‫אבל אמרת שאת ולודו גמרתם,‬
‫אני רוצה להיות איתך.‬ ‫אני לא אשאיר אותך לבד.‬
‫רגע. יש לי משהו בשבילך.‬
‫קנית לי טבעת?‬
‫זה לא עניין גדול.‬
‫הייתי בעיר, ועברתי מול חנות תכשיטים.‬
‫חשבתי עלייך כשראיתי את הטבעת.‬ ‫אז אמרתי לעצמי שאם אקנה אותה,‬
‫זה יהפוך את הדברים לאמיתיים יותר,‬ ‫וזה יכריח אותי לעשות מהלך.‬
‫אפשר?‬
‫הנה.‬
‫וואו!‬
‫מה? זה יותר מדי?‬
‫אני לא מרגישה טוב.‬ ‫-באמת? מה קרה?‬
‫תזכיר לי איפה השירותים?‬
‫למעלה, מול המדרגות. את רוצה שאבוא איתך?‬
‫לא, אני בסדר.‬ ‫-את בטוחה?‬
‫קים, איפה את? אני צריך לדבר איתך.‬ ‫-לודו, אני אצל נתן.‬
‫חיכיתי שהוא יעזוב.‬
‫אין כאן כלום. חוץ מהטלפון הקווי הישן שלו.‬
‫אתה חושב שמישהו עדיין משתמש בטלפון קווי?‬
‫תשכחי מנתן. זה לא הוא.‬ ‫עכשיו אני יודע מי זה. זאת אומרת…‬
‫אני בטוח עכשיו. אין לי ספק.‬
‫אתה צוחק עליי? זה לא נתן?‬ ‫אתה יודע מה אני מסכנת?‬
‫אתה רציני?‬
‫תראי, טעיתי. את ראית איך הכול הצביע עליו.‬
‫כולנו טעינו. זה לא היה "נ' + ז'" על החוף.‬
‫תקשיבי, הזמן שלנו אוזל.‬
‫לבחור שהרג את מלאני קוראים הקטור דלאווין.‬
‫הוא קנה את הטבעות. הוא מתאגרף.‬
‫הוא הכיר את מלאני‬ ‫מאז חטיבת הביניים. זה הוא.‬
‫בסדר. אני מתחפפת מכאן.‬
‫תבררי כל מה שאת יכולה על הבחור הזה.‬
‫איך ומתי הוא הכיר את…‬ ‫-חרא.‬
‫הקטור דלא…‬
‫הלו? קי…‬
‫יש שם מישהו?‬
‫רומן?‬
‫הלו?‬
‫לודו. הבאת את המשקפיים?‬
‫לא. אשתי השמידה אותם.‬ ‫-אתה צוחק עליי?‬
‫מה עוד יש לך?‬
‫נתן, אני מצטער.‬ ‫-מה אתה עושה פה לעזאזל?‬
‫טעיתי. פירשתי לא נכון את מה שראיתי.‬
‫התמונות האלה?‬
‫ידענו שזה מישהו מתוך המעגל שלה. חשבתי…‬
‫סליחה. הייתי ממש מטומטם.‬ ‫-לך הביתה.‬
‫תקשיב לי. בבקשה, רק שתי דקות.‬
‫בבקשה.‬
‫אני יודע מי הרג את מלאני.‬ ‫-אז זה כבר לא אני?‬
‫זה הקטור דלאווין. תראה.‬
‫זאת הייתה האות ה' בחול, לא נ'.‬
‫הוא היה חבר של מלאני.‬ ‫הייתה לו אובססיה כלפיה.‬
‫קודם זה היה אורסה,‬ ‫אחר כך אני ועכשיו הבחור הזה?‬
‫בבקשה, אתה חייב להאמין לי. נתן, תקשיב.‬
‫הייתי בבית שלו. הוא אגרן.‬
‫לעזאזל!‬
‫הוא נתן לאשתו לשעבר את אותה טבעת!‬ ‫הטבעת עם הפנינה.‬
‫הוא גר קילומטר מחוף קורסן,‬ ‫המקום שבו נמצאו מלאני וזואי לוי.‬
‫בדקתי. הוא היה נשוי בין 2002 ל-2019.‬
‫זה מתאים לפער הזמן‬ ‫בין יסמין בן סאלם לנולוון גאקו.‬
‫כנראה הוא היה נשוי באושר.‬ ‫הוא לא הרג אף אחת…‬
‫- יסמין בן סאלם‬ ‫7/8/2001 -‬
‫לעזאזל, בגלל זה יסמין לא מתה‬ ‫כשהוא היה עם פלו.‬
‫הוא ופלו נהיו זוג ב-98',‬ ‫ולכן ב-2001 הוא היה נשוי באושר.‬
‫לא הייתה לו סיבה להרוג יותר‬ ‫עד שהם נפרדו ב-2019.‬
‫על מה אתה מדבר? מה הקשר של פלו לזה?‬
‫תשכח ממה שאמרתי עכשיו.‬
‫אנחנו יודעים איפה הוא גר.‬
‫אנחנו צריכים לעצור אותו.‬
‫הזהרתי את קים. ביקשתי ממנה…‬ ‫-קים?‬
‫הבנתי, בסדר.‬
‫בגלל זה היא הודיעה שהיא חולה.‬
‫דלאווין בטח חושד אחרי השאלות ששאלתי אותו.‬
‫הוא ינסה להשמיד ראיות. צריך לדבר עם השופט!‬
‫מה אתה חושב לעצמך?‬
‫שאני אציית לך? כמו כלבלב נחמד?‬
‫האשמת אותי בארבעה מעשי רצח, לעזאזל!‬
‫נתן, אני מצטער.‬ ‫-אתה לא מצטער, תפסיק!‬
‫אתה הסנדק של הבת שלי, לעזאזל!‬ ‫אתה אפילו לא נתת לי הזדמנות.‬
‫לא הקשבת לי. אז עכשיו אני אמור להקשיב לך?‬
‫מה אתה רוצה שאעשה?‬ ‫שארשום הערות? שאתנהג יפה?‬
‫לך תזדיין!‬
‫נתן! בבקשה! אני יודע איפה הוא.‬ ‫באצטדיון. הוא לקח את הילדים לכדורגל.‬
‫בפעם האחרונה,‬ ‫אתה כבר לא מעורב בחקירה הזאת.‬
‫אני זה שמחליט.‬
‫אתה רוצה שישעו אותך?‬
‫מל?‬
‫אני באה.‬
‫מל?‬
‫מל, את מדאיגה אותי.‬
‫את בסדר?‬
‫אני אניח לך. אם את צריכה משהו, תגידי לי.‬
‫- תיק חקירה‬ ‫קורבן: מלאני בגאן -‬
‫- 17 ביולי, 1998‬ ‫זמן המוות: 11:00 -‬
‫זאת המכונית של אבא שלי!‬
‫אבא, באת?‬ ‫-כן.‬
‫ראית שכמעט הבקעתי?‬ ‫-סאם, אני לא יכול לקחת אותך הביתה, בסדר?‬
‫אתה תיסע עם אבא של קלמונט. אני עובד.‬
‫אתה עובד במכונית שלך?‬
‫סאם, פשוט…‬
‫בבקשה, תעשה מה שאני אומר.‬
‫מתי אמא ואני נחזור הביתה?‬
‫אני לא יודע, מותק.‬ ‫אמא ואני נדבר על זה שוב. בקרוב.‬
‫אתה צריך ללכת עכשיו. קדימה, לך!‬
‫עכשיו. לך, עכשיו.‬
‫למה אתה פונה ימינה?‬
‫נו כבר!‬
‫מל!‬
‫אני נכנס.‬
‫מל!‬
‫מה את עושה?‬
‫מל!‬
‫לאן אתה נוסע?‬
‫הלו?‬ ‫-היי, לודו?‬
‫נתן נזף בי קשות עכשיו.‬
‫אני יודע.‬
‫יצא לך לבדוק את הקטור דלאווין?‬
‫כן, אני על זה.‬
‫צדקת. לדלאווין היה קשר ליסמין.‬
‫איזה קשר?‬
‫סביב חקירה על גניבת זהות‬
‫של בחור שתרם כסף‬ ‫לארגון הצדקה שהוא עבד בשבילו.‬
‫ב-2001. כמה חודשים לפני שיסמין מתה.‬ ‫-מה עוד?‬
‫על נולוון וזואי אין כלום. אני חושבת‬ ‫שהם הכירו דרך אתרי היכרויות, אבל…‬
‫טינטין, תשלח את זה למשרד התובע, בדחיפות.‬
‫כן. כמובן.‬
‫אי אפשר לעשות כלום בלי אישור מהשופט.‬ ‫-לא מצאת שום דבר אחר? שום תלונה נגדו?‬
‫משהו שעשוי לעזור?‬ ‫-אין שום דבר במאגר הנתונים.‬
‫שום דבר ביומנים, אפילו לא עבירה קלה.‬
‫לעזאזל, אין עליו כלום.‬
‫אני בתחנת הדלק פאטורו. דלאווין נמצא מולי.‬
‫זה מספיק כדי לעצור אותו.‬ ‫נשווה את הדנ"א שלו למה שיש לנו.‬
‫אל תעשה כלום. אין לנו מספיק.‬
‫קים, אנחנו לא מחכים! הוא ממש לידי!‬
‫רגע, מה הוא עושה?‬
‫הוא נכנס לשטיפת המכוניות.‬
‫אני אדבר עם נתן אחר הצהריים.‬
‫אם תתעמת איתו לבד, אתה תדפוק את הכול.‬
‫הוא מנקה את המכונית! אם זואי לוי הייתה בה,‬ ‫הוא ייפטר מהדנ"א שלה!‬
‫בסדר, תירגע ותלך הביתה.‬
‫תעשה מה שאני אומרת.‬ ‫תסמוך עליי, אעדכן אותך.‬
‫אם זה הוא, אני מבטיחה שנתפוס אותו.‬
‫לעזאזל!‬
‫- קורבן: מלאני בגאן‬ ‫זמן המוות: 11:00 -‬
‫מל!‬
‫מה קורה?‬
‫חכי!‬
‫יש מישהו בבית?‬
‫מל!‬
‫תחזרי!‬
‫מל!‬
‫הקטור!‬
‫אני יודע שזה אתה.‬
‫שאני מה?‬
‫אתה רצחת את מלאני.‬
‫ואת יסמין.‬
‫ואת נולוון.‬
‫ואת זואי.‬
‫לא? זה לא מצלצל לך מוכר?‬
‫לא, מצטער.‬
‫הקטור.‬
‫בבקשה, אני צריך להבין‬ ‫מה קרה ב-17 ביולי 1998. בבקשה.‬
‫מה קרה שבסופו של דבר‬ ‫דחפת את אשתי מהצוק?‬
‫כי היא לא קיבלה את המתנה שלך?‬
‫את הטבעת שלך?‬
‫זאת הסיבה?‬
‫זה כאב לך יותר מדי, ו…‬
‫הרגשת דחוי או מושפל…‬
‫לא התכוונת לעשות את זה,‬ ‫אבל בסוף דחפת אותה?‬
‫תגיד לי שזה מה שקרה.‬
‫אני מצטער.‬
‫מצטער שמעולם לא התגברת על מותה.‬ ‫אבל לא היה לי שום קשר לזה.‬
‫עדיף לך להתוודות ברגע זה.‬ ‫כי נשארו לך רק כמה שעות.‬
‫אנחנו משווים את הדנ"א שלך‬ ‫לדנ"א שנמצא על הקורבנות. אתה מבין?‬
‫שאלתי אם אתה מבין?‬
‫זה מצחיק אותך?‬
‫אני אהרוג אותך, בן זונה!‬
‫אני אהרוג אותך כמו שהרגת את אשתי!‬
‫אבא?‬
‫תישארו במכונית!‬
‫אתה תשב כל החיים שלך בכלא, זבל!‬
‫אתה תקפת אותי.‬
‫מול הילדים שלי.‬
‫הבחורה במכונית שלה ראתה אותך.‬ ‫וכשהלכתי לשירותים, אתה תקפת אותי שוב.‬
‫ניסית להרוג אותי.‬
‫זאת הייתה הגנה עצמית.‬
‫מל!‬
‫אל תתקרב!‬
‫מה את עושה?‬
‫מל.‬
‫אני לא מבין.‬
‫אמרת שאת אוהבת אותי וענדת את הטבעת.‬
‫ואז עזבת בלי לומר למה.‬ ‫ועכשיו את מכוונת אליי אקדח?‬
‫מעולם לא אמרתי שאני אוהבת אותך.‬
‫אתה תהרוג אותי.‬
‫לא. זה לא…‬
‫כן, אתה תהרוג אותי! אותי וגם נשים אחרות.‬
‫איך את יכולה להאמין‬ ‫שאני מסוגל להרוג אנשים?‬
‫מל!‬
‫תסתכלי עליי.‬
‫אני לא אהרוג אותך.‬ ‫את זאת שמכוונת אקדח אליי.‬
‫יש לך אובססיה אליי כבר שנים.‬
‫לא איבדתי דברים.‬ ‫אתה גנבת אותם ממני. אתה חולה.‬
‫לקחתי את הטבעת כי אחרת הייתי הורג אותי.‬ ‫-לא.‬
‫אני יודעת את זה!‬ ‫-לא, זה לא נכון!‬
‫זה לא נכון.‬
‫תקשיבי.‬
‫את זאת שנישקה אותי באותו לילה.‬ ‫אני לא המצאתי את זה.‬
‫את זאת שבאת אליי הביתה.‬
‫אני צודק?‬
‫את זאת שאמרת לי שזה נגמר עם החבר שלך.‬
‫נכון?‬
‫וגם אם כן, אני בחיים לא אהיה איתך.‬
‫ואתה לא יכול לסבול את זה!‬
‫אתה לא יכול לסבול דחייה!‬
‫בסדר.‬
‫את יכולה בבקשה להניח את האקדח?‬
‫תראי, אני יורד על הברכיים.‬
‫אין לך ממה לפחד.‬
‫מל. את לא תירי בי, נכון?‬
‫מל.‬
‫למה?‬
‫אני מצטערת.‬
‫מל.‬ ‫-אני מצטערת.‬
‫לא…‬
‫פרוונה?‬
‫סאם?‬
‫פרוונה?‬
‫סאם?‬
‫כבר חזרת?‬
‫למה אתה לא בעבודה?‬
‫אני עומד לחזור לשם.‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן, אני בסדר.‬
‫התגעגעתי אלייך.‬ ‫אני פשוט ממש התגעגעתי אלייך היום.‬
‫סאם!‬ ‫-אבא!‬
‫היית צריך לראות. כמעט הבקעתי ארבעה שערים!‬
‫ארבעה שערים? בטח!‬
‫לפחות.‬ ‫-מדהים.‬
‫כן.‬ ‫-אז ניצחתם?‬
‫לא, היריבים היו הרבה יותר גדולים.‬
‫כן.‬
‫אני מבין. תקשיב.‬
‫זה לא נורא. במשחק הבא אני אצלם אותך, בסדר?‬
‫בואו נתחבק. חיבוק קבוצתי גדול.‬
‫אבא, מספיק.‬
‫מספיק.‬
‫סאם! הדברים שלך!‬
‫כן!‬
‫אתה בסדר? אתה נראה מוזר.‬
‫אני בסדר. ישנתי רע, לא יודע.‬ ‫-כן?‬
‫והבוקר, התעוררתי,‬
‫ולא ידעתי אם‬
‫מלאני מתה או שהיא עדיין חיה.‬
‫את יכולה לדמיין?‬ ‫-כן.‬
‫אז אני עדיין קצת… היא בסדר?‬
‫טוב, כן. נראה לי.‬
‫זאת אומרת, פשוט תתקשר אליה ותשאל.‬ ‫-בסדר.‬
‫אתה מדאיג אותי.‬
‫אנחנו לא חייבים ללכת הערב אם אתה לא רוצה.‬
‫למסיבה לכבוד יסמין.‬
‫למסיבה לכבוד יסמין?‬ ‫-כן.‬
‫הקידום שלה.‬
‫אה, כן!‬ ‫-שכחת.‬
‫לא.‬ ‫-כן, אתה שכחת.‬
‫כן, שכחתי.‬ ‫-כן.‬
‫אנחנו לא חייבים ללכת.‬ ‫-לא. אנחנו נלך.‬
‫אתה בטוח?‬ ‫-כן.‬
‫בהחלט.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני אתקשר לז'וז'ו.‬
‫- ז'וז'ו‬ ‫איש קשר לא נמצא -‬
‫- ז'ולייט -‬
‫המספר שחייגתם אינו קיים.‬ ‫אנא צרו קשר עם חברת הטלפונים…‬
‫ניפגש שם?‬ ‫-כן!‬
‫נתראה עוד מעט!‬
‫כן?‬ ‫-היי, נואמי. ז'ולייט כאן?‬
‫מי אתה?‬
‫אני אבא של ז'ולייט.‬
‫אני לא חושבת שזה רעיון טוב.‬ ‫-למה זה לא…‬
‫מה קורה פה?‬ ‫-תקשיב, אני אגיד לה שבאת.‬
‫לא, נואמי, בבקשה.‬
‫אני ממש צריך לראות אותה.‬ ‫אני יכול לדבר איתה?‬
‫בבקשה, רק חמש דקות.‬
‫חמש דקות.‬
‫היי.‬
‫אבא?‬
‫אני בחדר השני.‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫לראות את הבת שלי.‬
‫את עורכת דין?‬ ‫-עברתי את בחינת הלשכה לפני שלוש שנים.‬
‫מצטערת לאכזב אותך.‬
‫מה?‬
‫לא. ממש לא.‬
‫אני ממש גאה בך, ז'וז'ו שלי.‬ ‫אין לך מושג כמה.‬
‫את בהיריון.‬
‫למה באת לכאן, אבא?‬
‫אולי יהיה לך קשה להאמין,‬
‫אבל…‬
‫אני לא יודע מה עשיתי,‬ ‫או מה אמרתי שבגללו אנחנו לא מדברים.‬
‫תפסיק.‬
‫אני…‬
‫יש לי בעיות זיכרון.‬
‫זה ממש נוח.‬
‫תקשיבי, אני מצטער‬ ‫על מה שעשיתי לך. על הכול.‬
‫אבל אני רוצה להיות חלק מחייך.‬
‫נוכל ללכת לארוחת ערב ולדבר על זה?‬
‫אתה לא יכול להיכנס לחיים שלי‬ ‫כאילו כלום, ולצפות שנשכח הכול.‬
‫אז מה אני יכול לעשות?‬
‫תגידי לי מה עליי לעשות, ואעשה את זה.‬
‫ז'וז'ו, את הבת שלי, אני אוהב אותך.‬ ‫את הכול בשבילי. אנחנו משפחה.‬
‫לא, אנחנו לא משפחה.‬
‫אתה הרסת את זה.‬
‫לא…‬ ‫-פשוט תפסיק!‬
‫אתה הלשנת על אמא.‬ ‫זאת אשמתך שהיא בכלא.‬
‫בסדר… ז'וז'ו…‬ ‫-אני רוצה שתלך.‬
‫תפסיק לקרוא לי ככה!‬
‫לך!‬
‫לך.‬
‫- מלאני בג… -‬
‫- סוף למנוסה של 15 שנה: -‬
‫- השופטת החוקרת לשעבר‬ ‫מלאני בגאן נעצרה -‬
‫אתמול, 15 שנות מנוסה מהחוק הגיעו לקיצם‬ ‫כשמלאני בגאן, השופטת החוקרת לשעבר, נעצרה.‬
‫היא מואשמת ברצח‬ ‫הקטור דלאווין ב-17 ביולי 1998,‬
‫ובחטיפת בתה בת ה-15, ז'ולייט,‬ ‫שנעלמה לפני יומיים.‬
‫בעלה לשעבר, קומנדר לודוביק בגאן,‬
‫ממחלק הפשיעה במשטרת ברסט,‬
‫מצא את אשתו לשעבר ואת בתו עם שחר,‬
‫לאחר חיפוש שארך יומיים.‬
‫לאחר מעצרה, מלאני בגאן נחקרה במשטרה.‬
‫עורך הדין שלה מסר‬
‫שהיא אינה מכחישה את ההאשמות נגדה.‬
‫היא נשבעת שהיא רק רצתה‬ ‫לבלות קצת זמן עם הבת שלה.‬
‫- המפקדת יוצאת לאופקים חדשים -‬
‫טינטין, תפתח את זה.‬ ‫-כמובן.‬
‫זה טירוף.‬
‫מישהו יודע איפה הדברים שלי?‬ ‫כי זה היה השולחן שלי.‬
‫מישהו? יש לך חולץ פקקים?‬
‫זה קצת חבל…‬
‫אמרתי בלי מסיבה!‬
‫הפתעה!‬
‫מצטערת. תסלחי לי.‬
‫רגע! תן את הכוס הגדולה.‬ ‫-סליחה, אני…‬
‫כן.‬
‫לא, אני לא רוצה לנהוג!‬
‫הלו? אתה לא בא? איפה אתה?‬ ‫-אני אוהב אותך.‬
‫גם אני אותך.‬
‫טוב, רק רציתי להגיד לך את זה‬
‫ולהתנצל אם הייתי קצת מוזר היום.‬
‫אני יודע שאת סומכת עליי.‬ ‫אני לא רוצה לעשות כלום מאחורי גבך.‬
‫אני…‬
‫- בית הסוהר של ברסט -‬
‫אני צריך לראות את מלאני.‬
‫אבל אני אסביר לך הכול.‬
‫אני מבטיח שאסביר הכול. בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫גם אני אוהבת אותך.‬
‫להתראות בקרוב.‬
‫- מבקר -‬
‫אני מחכה לך כבר 27 שנים.‬
‫תרגום כתוביות: שלמה ליברמן‬