Zoé Isabelle Levyová, 45 let.
- Chová se divně. - Na týhle pláži zemřela jeho žena.
Dobrý večer. Stýskalo se vám po mně?
Vypadáš sklesle.
Máme nový případ. Corsenská pláž.
Už máš tu Levyovou?
Bacha, jsou nový.
NAČÍTÁNÍ
N + Z. Snímek.
Mélanie?
Já mám snad vidiny.
- Rok 2025? - Ne, 1998.
Ty máš Mélaniin spis?
Žádná práce. Dnes máme 27. výročí.
- To už je 27 let? - Je to tak.
Když jsem byl ve virtuálce, byla tam Mélanie.
- Jak to myslíš? - Já za 11 dní umřu?
- Možná tomu můžeme zabránit. - Jak poznáme, že to klaplo?
Podle tvýho spisu. Když to klapne, zmizí.
Přišli jsme o dva dny.
To znamená, že umřu, ať uděláme cokoliv.
Ten prsten s perlou. Ten není můj.
Už jsem ho někde viděl.
U Zoé Levyový.
Přijď v 11:00 večer.
Co jsi viděl?
Nebyla to nehoda.
Někdo tě zavraždil.
Nazdar! Kde se tady bereš?
Volal jsem ti, ale nezvedal jsi to.
Na něco jsem u koronera narazil.
Počkej. Teď se mi to nehodí.
Tohle nepočká. Promiň, Flo, bude to jen pět minut.
Dobrý večer.
O co ti jde?
To mi řekni ty. Kdo je to?
Představím vás.
Évo, zlato, to je Ludovic. Můj kolega a přítel.
- Ludo, to je Éva. - Dobrý večer.
Chodívá se sem koukat na fotbal.
Prý to nepočká.
Těší mě. Promiňte, bude to jen chvilka.
Vy jste se s Flo rozešli? Co to má znamenat?
O kom to mluvíš?
Seznámili jste se při semifinále před 27 lety.
Prosím?
Sam. Parvana.
Same?
Parvano?
Viděls?
Uklidil jsem si kopačky.
Jo, viděl jsem.
Viděl jsem.
V pohodě?
- Jo. - Jo?
Ludo?
Pane prokurátore.
Béguinová. Myslel jsem si, že jste to vy.
- Co tady děláte? - To, co vy, Vaše Ctihodnosti.
Běhám.
Chodíte sem často?
Zas tak často ne.
Občas vás tu vídám.
Chodíte kolem sedmé, ne?
Ano, občas.
Promiňte, čekám na manžela.
Není pozdě na běhání?
On kvůli práci dřív nemůže. Aspoň jsme tu sami.
Tak jo.
Poběžím dál.
Můžeme si jít spolu zaběhat někdy ráno.
- Máme stejnou pracovní dobu. - Jo.
Proč ne.
- Tady máte. - Ne. To je dobrý.
Pak mi ji vrátíte.
Zítra jdu na oběd s Fiquetem, náměstkem prefekta.
Co zajít na oběd v pondělí?
Promiňte, nemůžu.
Kde krucinál vězí?
- Klidně tu počkám s vámi. - Díky. Půjdu domů.
Nashle.
Mélanie!
PARVANA
SEDM ZMEŠKANÝCH HOVORŮ
Co tady děláš?
A ty? Volala mi Parvana. Proč jí to nezvedáš?
Našla jsem tě přes GPS.
Omlouvám se.
Co tady děláš?
Tys tady spal?
Ale ne.
To je k tý utonulý ženě?
Co to máš za prsten?
Odkud ho máš?
Ten mám už dlouho. Našla jsem ho v máminých věcech.
Dobře.
Juju…
Musím ti něco říct.
Týká se to mámy.
Nemůžeš spát?
Co je to támhle za oblečky?
To je dárek od mojí mámy.
Trošku větší, spíš tak na dvouleťáka, ale do toho doroste.
Pokud ti teda nevadí křiklavý barvy.
Hej.
Jdi si dát sprchu. Já ji nakrmím.
A připravím ti kapučíno.
- Se… - Se třemi cukříky. Já vím.
Tenkrát jsem měl pocit, že to nebyla nehoda.
Celých 27 let žiju s tím, že…
Škoda že jsem na ten pocit nedal.
Po 27 letech zabíjel stejný člověk?
Ty jo.
Celou tu dobu si někde hezky žil.
Ty na ni máš spoustu vzpomínek.
Já nemám nic.
Musíš ho najít, tati.
Najdu ho.
Tady to podepište.
Kdy mi vydáte tělo?
Brzy, paní Clovinová. Brzy.
Dobré ráno.
Promiňte, ale nepoznáváte tento prsten?
Ne. Proč?
Měla ho vaše sestra.
Nevíte, kdo jí ho mohl dát?
To nevím.
Zoé nenosila prsteny.
Co vím, tak měla vždycky jen snubní.
- Nikdy ho nesundala. - Určitě?
Ano.
Takže Mélanie ho nenosila?
Určitě ne.
Přišel by jí laciný.
Nikdy jsi ho na ní neviděl?
Měla spoustu prstenů. Nevšiml jsem si.
Fajn. Tak proč dnes?
Protože jsem ho viděl u svý dcery. Našla ho v Mélaniiných věcech.
To je jedno! Zoé Levyová měla přesně takovej!
I když nám její sestra tvrdí, že vždycky nosila jen snubák.
Tohle přece nemůže být náhoda.
A Mélanie…
Nebyla to nehoda.
Zabil je stejný člověk. Zabil Zoé Levyovou i Mélanii.
A po smrti jim nasadil tenhle prsten.
- Stejnej vrah o 27 let později? - Jo.
To s tím prstenem je fakt divný.
Možná ho pořídil u místního klenotníka.
V roce 1998 by ho přes internet nekoupil.
Tak co?
Co si myslíš ty?
Na otevření případu to bude stačit.
Díky.
Informujeme velitelku?
Velitelku?
Recidivista?
Po 27 letech?
Nejspíš někdo z místních. Věk mezi 45 a 65 lety.
Opatrný. Diskrétní.
Chlap, který byl odmítnut,
chce být milován, zbožňován a obdivován ženami.
Nesnese ponížení, tak je zabije.
Dvacet sedm let je dlouhá doba.
Mélanie a Zoé Levyová nemusí být jediné oběti.
Dobrá. Zavolám Orsatovi a požádám o vyšetřování.
- Co nejdřív mi to sepište. - Jasně, šéfko.
Ludo, počkej.
Vzhledem k tomu, jak se to vyvíjí, bys to měl přenechat druhým.
Tak to ne.
Je to můj případ.
Ty prsteny jsem našel já. A znám Mélaniin případ.
Přesně tak. Právě kvůli Mélanii.
Platí promlčecí lhůta.
My vyšetřujeme smrt Zoé Levyové a to zvládnu.
Není to dobrý nápad. Nebudeš objektivní.
Je to 27 let.
KOMISAŘKA Y. BENOVÁ SALEMOVÁ
ÉTIENNE LE GOFF
NOVÝ VRCHNÍ KOMISAŘ PŘIJÍŽDÍ DO DUNKERKU
Cédricu, počkej. Pojď sem.
- Musím do virtuálky. Můžeš… - Ale…
Dvacet minut, jo? Díky.
Díky moc. Jsi laskavý.
Haló? Ano, šéfová.
Mélanie Béguinová? Jo.
Dobře, jdu to zdigitalizovat.
- Mélanie? Omlouvám se za zpoždění. - Promiň.
Nevím, kde začít. Nevím, jak ti to mám říct.
Když jsi nešla k Nathanovi na semifinále, nešla tam ani Florence.
Oni dva se tam tenkrát seznámili.
Zamilovali se do sebe, vzali se…
Florence a Nathan se vzali?
Ano. Mají dvě děti.
Romane a Luciena.
Tím, žes tam ten večer nešla,
všechno zmizelo.
Vytváříme chaos, Mélanie.
Počkej. Pozítří se hraje finále. To bude Nathan u nás.
Dáme je dohromady tam.
- Zařídím to. - To není vše.
Můj šéf se jmenuje Le Goff.
Jenže tam naráz není.
Je v Dunkerku. Vůbec nechápu, jak se tam ocitl.
Místo něj je tam nějaká Benová Salemová.
V životě jsem o ní neslyšel, ale ona mě evidentně zná.
Normálně mi tyká.
Je to jako efekt motýlích křídel. Bůhví co dalšího jsme způsobili.
- Určitě je toho víc. - Budeme opatrnější.
Ten vortex je moje jediná šance.
Ty to nechápeš, Mélou.
Když teď změníme minulost,
můžu přijít o ženu i o syna.
Jsem ženatý.
Znám ji?
Ne, seznámili jsme se, když nás vykradli. Nakonec jsme se vzali.
Je to Afghánka, jmenuje se Parvana. Přišla sem jako uprchlice.
Je sestřičkou v Morvanu, v nemocnici, kde je i Juju.
Jsme spolu 15 let.
Ty jsi ženatý? A máš syna?
Ano.
Sama. Je mu deset.
Chce být fotbalistou.
Promiň, měl jsem ti to říct dřív, ale nevěděl jsem jak.
Nešlo to.
Neomlouvej se.
Jsem mrtvá 27 let. Máš nový život. To je normální.
Mélou.
Když nezemřeš,
tak Parvanu nejspíš nikdy nepotkám.
A Sam se nikdy nenarodí.
Nedokážu bez nich žít. Chápeš to? Nedokážu.
Necháš mě umřít?
Ne.
Ne. Chci, abys žila. Ale zároveň je nechci ztratit.
- Jestli neumřeš, musíš mě opustit. - Ne!
Nechci tě opouštět!
Juliette je malá. Potřebuje nás oba. A já potřebuju tebe. Máme se rádi.
- Chceme mít další děti. - Mélanie.
- Jinak to nejde. - Počkej.
Parvanu potkáš za 15 let.
Rozejdu se s tebou až těsně před tím.
Takhle to nefunguje.
Když změníme jedinou maličkost, rozhodíme tím úplně všechno.
Už jsem zničil život Nathanovi a Florence.
Moje žena zemřela 17. července 1998.
Musíš mě opustit ten den.
Musíš mi to slíbit, Mélou.
Musíš.
Musím potkat Parvanu.
A mít Sama.
Musíš mi to slíbit.
Slib mi to.
Slibuju.
Díky.
A já slibuju, že tě nenechám umřít.
Budeme ho hledat spolu. Najdeme ho a zastavíme ho.
Zastavíš ho v roce 1998, jasný? A budeš dál žít.
Ten prsten nám ale moc nepomůže.
Musíme najít další oběti.
Za těch 27 let musel zabít víc lidí než jen vás dvě.
A musel při tom udělat chybu.
A my ho podle ní odhalíme. Jo?
Tak jo.
TYP ZLOČINU: VRAŽDA
FILTROVAT POLOŽKY: ŠPERKY NA TĚLE
VYHLEDÁVÁNÍ
ZOÉ LEVYOVÁ 7. 7. 2025
JULIETTE PAULINE PETYOVÁ PRSTEN
MÉLANIE BÉGUINOVÁ 17. 7. 1998
Tolik?
- Zrušíš prosím všechna dnešní slyšení? - Novej případ?
Volal mi kamarád z univerzity. Thibault.
Pracuje v Mylhúzách. Hledá nějakýho recidivistu tady od nás.
Chlapa, co vraždí ženský a po smrti jim navlíká prsten.
Poprosil mě, abych našla podobný případy.
Tohle všechno jsou nevyřešený vraždy žen za posledních pět let.
To ti zabere tak týden.
Co to zítřejší slyšení s těmi motorkáři?
Můžeš to odložit?
Odložit? Ten Thibault bude asi velmi dobrý přítel.
Chceš pomoct?
Jo.
Díky.
Dobré ráno, Mélanie Béguinová, Nejvyšší soud v Brestu.
Zajímá mě jedna vražda.
Fiona Leibgorinová.
Jak vypadaly ty šperky?
Díky. Nashle.
Haló? Máte pro mě něco?
Případ 558.
Díky.
Ano, můžete se podívat?
- Ahoj, holky. - Ahoj, Hectore.
Ahoj, Flo.
Promiň.
Čau, Mél. Nesu ti ty letáky.
Chtěl jsem to probrat u oběda.
Vydrž. Pardon. Ano.
Dobře.
Ne, to nebude ono. Díky. Nashle.
Tak co? Můžeme jít?
Chtěli jsme zajít na oběd.
- Jasně. - Sakra.
Promiň, Hectore, já zapomněla. Nestíháme to.
- Fajn. Žádný problém. - Promiň.
Chcete přinést sendvič?
Jo! Se salátem. Bez oliváče. Seš zlatej.
Fajn. A tobě?
- Mně je to jedno. - Fajn.
Nechám tady ty letáky.
Probereme to později.
Tak jo.
- Čau. - To je detektiv Robin?
Mélanie Béguinová, soudkyně. Zajímá mě jedna vražda.
- Ahoj. - Prodává ho polovina klenotníků.
Mají ho v nabídce už docela dlouho, protože je oblíbenej.
Super.
- A vy? - Nic jsme nenašli.
Žádná z dalších obětí ho neměla.
Napadlo mě…
Co když jim dal ten prsten předtím, než je zabil?
Možná ho znaly.
Známý to být nemohl. Aspoň ne v případě Mélanie.
Ta by si ho nikdy nevzala. A kdyby jo, řekla by mi o tom.
Nejspíš se potkali jen jednou. To mu stačilo a zaútočil.
Ten prsten je symbolickej. Chce se ženám mstít.
Na holku, jako byla Mél nebo Zoé, nikdy neměl.
Je to frustrovanej romantik.
Trochu jako ty.
Vtipný, co?
Hele, Kiki, já nejsem ani romantik, ani nejsem frustrovanej.
Tohle je ta ze včerejška. Koukej, co mi píše.
- Proboha. - Jo.
- Uvařím kafe. - To je příšerná zpráva.
- Jak to? - „Bylo to super. Dáme brzo opáčko?“
- No a? - No…
„Bylo to super“ znamená „bylo to děsný“. „Brzo“ znamená „sbohem“.
Co blbneš? Vůbec tomu nerozumíš. Tys neměla chlapa, jak je rok dlouhej.
Fakt ne?
Florence.
Ludo. Dlouho jsme se neviděli. Jak se máš?
Dobře.
Orsatova sekretářka mi říkala o tý utonulý.
Na místě jako Mélanie. Prý na tom děláš.
Nevzpomínáš si náhodou,
jestli Mélanie nedostala před smrtí od někoho prsten?
- Prsten? - Jo.
No… Ne. To vážně nevím.
Kdo by jí dával prsten? Souvisí to nějak s tou utonulou?
Moment. Promiň.
Musím jít. Volají ze střední.
Jasně. Všechno v pořádku?
Ani ne. Holka je od rozvodu jako utržená ze řetězu.
Hector jí všechno dovolí a já pak…
Počkej. Jaký Hector?
Mélaniin spolužák je tvůj bývalý?
Před 25 lety jsi nám byl na svatbě.
Máš Alzheimera?
Asi jo.
Pověz mi, Flo, pamatuješ si na Nathana Leroye?
Ne. Nebo jo. Tvůj kolega, trochu pako.
Jo.
Teda ne. On není…
Je moc milej. Určitě by se ti líbil.
Hele, Ludo, já jsem sice rozvedená, ale rozhodně ne zoufalá.
Nezajdeme někdy na kafe?
Klidně.
- Zvládáš to? - Jo, ještě tu chvíli budu.
- Tak dobrou. - Počkej, Flo.
- Nechceš k nám přijít na finále? - Proč ne.
- Chtěla bych ti někoho představit. - Tak jo.
Haló?
To jsem já. Kdy přijdeš domů?
Za chvíli.
Copak? Máš novej případ?
Jo. Nějakýho recidivistu.
Fakt? To je skvě… Počkej. Juju, tys mě pozvracela!
Přijď brzy, Mélou.
Juju už se stýská.
Chce, abys jí vyměnila plínu.
Jasně.
Musíš to beze mě nějak zvládnout.
Ano?
Béguinová.
Dnes nepospícháte domů?
Ne, mám práci.
Tenkrát večer…
Nezlobíte se?
Nevyděsil jsem vás?
Ne.
Tady. Díky.
Začnu běhat s náměstkem prefekta. Přestanu vás otravovat.
Hezký večer.
KAŽDÝ MÁ PRÁVO ZDE ŽÍT TÝDEN POMOCI UPRCHLÍKŮM
Opravdu se s náměstkem tak dobře znáte?
Ano. Je to můj dobrý přítel. Proč?
Zeptal byste se ho na něco?
Docela to hoří.
Sháním informace o jedné mladé migrantce. Je z Afghánistánu. Znám jen křestní jméno.
Parvana.
Týká se to toho kontejneru? Nebo té bitky v přístavu?
Víte, že vám nesmím říct víc.
Potřebuju ji vyslechnout.
Nemá doklady, policie ji nenajde.
Tak jo.
Ale pozvete mě na oběd.
- Zítra. - Ne.
Zítra ne.
Až po 17. červenci.
Pak kdykoliv.
Mám tě rád.
Tati?
Můžeš mít dvě holky najednou?
Nerozumím otázce.
Capucine mají všichni rádi a je moc hezká.
Nora je zase vtipná a hraje dobře fotbal.
- A obě tě milují? - Jasně.
Kterou si mám vybrat?
Nevím.
Já to asi zkusím s oběma a pak si vyberu tu lepší.
Jo, to je dobrej nápad.
Jen si myslím, že se jim to nebude moc líbit.
Ale zkusit to můžeš.
Hezky se vyspi.
A už zhasni.
Ahoj.
Sam šel zase do postele ve fotbalovým dresu.
Příště si ho vezme i do sprchy.
Haló.
Nelíbí se mi, jak mě ignoruješ.
Dva dny ses doma neukázal. Napsal jsi jen jednou.
Musím se ptát Juju, abych věděla, jak se máš.
Promiň.
Ten člověk, co zabil tu ženu na pláži,
zabil taky…
Zabil ještě další ženy.
Ale máš pravdu.
Měl jsem přijít domů.
Jsem blbec.
Jsem blbec. Promiň.
Velkej blbec.
Hodně velkej blbec.
Největší blbec na světě.
Miluju tě.
- Co je to? - Nic. Na to se nedívej.
- Pozdě. Už jsem to viděl. - Nelíbí se mi to.
Změnila jsi styl.
Jo, zkouším něco novýho.
Ženský sebevraždy se prý na regionální výstavu nehodí.
Tak se tu trápím.
Fakt? Tomuhle říkáš trápení?
- Pověsíme si to někam? - Ne.
- Ne? - Ne.
Máš talent. Smekám před tebou.
Pojďme do ložnice.
- Chceš? - Jo.
- Hezký fotky na osmou ranní. - Jo, jsou výborný.
Proč se na ně vlastně díváme?
Občas se vraždy inscenují jako sebevraždy, Tintine.
Jasně.
Hej, Ludo! Viděl jsi ho, jak vypadá?
Je bílej jako stěna.
Jsem úplně v pohodě.
Dobré ráno, paní vrchní komisařko!
- Tou zatím nejsem. - Ale brzy budete.
Díky.
Budete nám chybět!
Jasně. Volala mi soudkyně lfrah.
Dostala tu vaši složku.
Máme ji informovat?
Bohužel. Chce se na to mrknout sama, než tomu dá zelenou.
To snad ne. Copak neví, že se bez toho nepohneme?
- Do prdele! - Promiňte.
Prý má dnes čtyři slyšení.
Pokusí se to pročíst během oběda nebo pak večer doma.
Promiňte.
Tady má nějaká žena ten samej prsten.
Jmenuje se Nolwenn Gakouová.
Zemřela 3. února 2020.
V Lorientu.
Vypadla z okna.
Bruno…
Au.
Ty jsi génius.
Chci vidět její spis. Mohl bys mi ho vytisknout?
Rád.
Rok 2020. To bylo před pěti lety.
Z toho bychom ještě mohli vytáhnout vzorek DNA nebo otisky.
Zkusím soudkyni popohnat. Ale nic neslibuju.
Dobrá práce, Tintine. Jo!
Nechceš jít radši zapůsobit na soudkyni?
- Tak jo. - Spíš bych jí ukázala tu fotku.
Případ Nolwenn Gakouové řešil nějakej prokurátor Battesti.
Znáte ho někdo?
Édouard Battesti?
Ano.
Já ho znám. Známe se z Lorientu.
Je dost sebestřednej, ale tyhle typy zvládám.
Super.
Nesmysl. Nic nemáte.
Nemůžu to jen tak otevřít. Spěchám na soud.
Prosím, jen chvilku. Je to důležité.
Na Gakouovou si pamatuju.
O tři měsíce dřív zkoušela sebevraždu. Zanechala po sobě dopis.
Nějaký prsten závěr nezmění.
Potřebovali bychom se jen podívat na ten její prsten.
Musím se připravit na dvě slyšení a jeden výslech.
Plýtváte časem. Mým i svým.
Promiňte.
Přehlížíte vraždu!
Ten chlap zabil další dvě ženy, včetně mé manželky.
A může zabíjet znovu.
Jestli chcete, abych ten případ otevřel, přineste mi objektivní fakta.
Nic jsem nenašla. Asi jsem byla jeho první oběť.
Máme stopu.
Nolwenn Gakouová vypadla v roce 2020 z okna.
- Měla stejný prsten. - To je docela nedávno.
- Máš spis? - Zpomal, Forreste.
Zpomal.
Zkoušeli jsme to, jenže hlavní prokurátor, nějaký Battesti,
je hodně neoblomný.
Sehnat spis může trvat týdny.
To už bude pozdě. Dnes je dvanáctýho. Mám posledních pět dní.
Počkej, Mél. Počkej.
Podívej se na mě.
Něco mě napadlo.
Zajedeš za Battestim. V roce 1998.
To už byl u soudu v Lorientu.
Řešil případy vloupání do luxusních vil v Crozonu.
Dost to podělal.
Pachatele dopadli až po deseti letech.
Je trochu bezpáteřní, ale když mu to pomůžeš vyřešit hned,
pomůže mu to v kariéře a bude ti zavázanej.
Tak dostaneme ten spis rychleji než až v roce 2025.
A co efekt motýlích křídel?
Nemáme na výběr.
Potřebujeme tu složku.
Jedno kapučíno, tři cukry.
Díky.
Pořád na to myslím.
Možná jsem ho někdy potkala.
Možná jsem ho léčila.
Že jsem si ten prsten vůbec někdy brala.
Počkej, Juju. Vůbec ničemu nerozumím.
O kom to mluvíš? Jaký prsten?
Táta ti to neřekl?
Pane prokurátore!
Dobré ráno.
Promiňte.
Mélanie Béguinová, Nejvyšší soud v Brestu.
Slyšela jsem o vloupáních v Crozonu.
Do těch nádherných nemovitostí.
Kdo vám o tom řekl?
- Máte otisky ze dveří? - Za koho mě máte?
Všechny kliky jsme kontrolovali.
Ti gauneři pracují v rukavicích.
Myslím otisky uší.
Otisky uší?
Co je to za nesmysl?
Zloděj nejdřív poslouchá za dveřmi.
Francie, do toho!
Nathane, prasknou nám bubínky.
Ber to, Fifine. Budeme to potřebovat.
No tak, Gregu! Prober se trochu!
A máme tady Nathana Leroye,
předního odborníka na všechny naše národní porážky.
Popravdě si myslím, že dostaneme pořádnou nakládačku!
A já si myslím, že naděje umírá poslední.
Francie, jeď!
No tak, Flo.
Neštvi mě. Slíbila jsi, že přijdeš.
Já vím, promiň.
To je Flo?
Když já na tohle rande děsně dlouho čekala.
- Sedí vedle mě. - Chci tě seznámit s Ludovým kámošem.
Končím, už to začíná! Francie, do…
Mélanie Béguinová, naše fotbalová specialistko,
jaký je váš tip na dnešní výsledek?
3:0 pro Francii.
Chápu, nechceš hrát. Moje žena říká 3:0 pro Francii.
Nesmějte se jí.
Už to začíná.
Pivo?
Francie, do toho!
Mél, kde je ta holka, cos mě s ní chtěla seznámit?
- Vybodla se na to. - Fakt?
- Seznámím vás jindy. - Tak jo. Dnes je to tu samá škeble.
Kromě tebe.
- Koupilas mi to pivo? - Jo, vpravo dole.
Jo! Seš zlatá.
Někdy si říkám, proč s Ludem vlastně seš.
Jasně, Juju je slaďoučká.
Ale umíš si představit být s chlapem jako já? Umíš?
S Nathanem Leroyem?
- Ty a já? - Nathane!
- Ano? - Přestaň flirtovat s mou ženou.
Jo. Dobře.
Co tam děláš? Propásneš finále.
Francie, do toho!
Battesti se neozval?
Ne. Nathan dostal od soudkyně pokárání. Vyjádření bude až zítra večer.
Haló?
Poručík Béguin? Édouard Battesti.
Pane prokurátore.
Sekretářka vám posílá spis Nolwenn Gakouové.
Děkuji. Díky moc.
Snad vám to pomůže ho chytit.
Vlastně jsem tenkrát poznal vaši ženu.
Těsně před…
Hodně mi pomohla.
Opravdu hodně.
Mrzí mě, co se jí stalo.
Byla úžasná.
Byla by z ní skvělá soudkyně.
Taky si myslím.
Hodně štěstí, poručíku.
Jedu vyzvednout ten prsten.
Hodím ho do laborky.
Ty se nedíváš?
Mě fotbal moc nebaví. Za pět minut o nic nepřijdu.
Jo.
Flo nedorazí?
Je ti dobře? Seš nějak mimo.
Někdo mi řekl, že umřu. Že mě někdo zabije.
Kdo ti to řekl?
- Věštkyně. - Věštkyně?
Řekla mi, že brzo umřu. Přesně 17. července. Za pět dní.
Cože?
A že bude mít Ludo novou rodinu.
Že bude mít další dítě.
To je ale svině. Proč ti něco takovýho říká?
Řekla mi i jméno jeho budoucí ženy.
Mohla bych za ní zajít.
Promluvit s ní.
To rozhodně nedělej.
To je blbost.
Hej.
Vykašli se na to.
Nikdo tě nezabije.
Promiň, ale kde bydlíš?
- V Plouzané. - V Plouzané.
Plouzané přece není Bogota.
A tvůj muž je polda.
Jestli tě to, co ti řekla, vyděsilo, pořiď si mobilní telefon.
A pepřák. Budeš se cítit bezpečněji.
Jo?
Super.
Díky.
Zizou to tam poslal! 1:0!
Zizou!
A pojďme na druhej.
Druhej.
Moje sladká Juju.
Jednou z tebe bude skvělá doktorka.
Maminka tady za pár dní už možná nebude.
Ale tatínek se o tebe postará.
Tady jsi.
Rozplakala se kvůli tomu rámusu.
Tys plakala?
Ztratil jsem hlas. Asi moc řvu.
Mél.
Co se děje?
Všechno je v pohodě.
Určitě?
Povíme jí to?
Povíme mámě, o čem jsme se bavili?
S Juju jsme si říkali,
že by byl hřích nepořídit si další dítě.
Tentokrát chlapečka.
Mohl by se jmenovat Zizou.
Promiň.
Jsme mistři světa. To je neuvěřitelný.
Takže je to 3:0.
Chápeš? Je to 3:0. Přesně jak jsi tipovala.
Já se picnu.
Hned jsem zpátky.
Dobře. A co ty otisky?
Zítra ráno je potřebuju mít.
Zavolejte hned, jakmile budete mít výsledky.
Skvělé. Díky moc, Stéphanie. Nashle.
Juliettinu mámu někdo zavraždil?
Neboj. My ho chytíme.
- Co to vaříš? - Sakra, cibule!
Dělám kabuli.
Mámino oblíbený jídlo.
Já mám radši hranolky.
Jasně.
Podej mi ty nakládaný citrony.
Tyhle citrony nesnáším. Chutnají jedovatě.
Jo, ale máma je má ráda.
Ty je taky nesnášíš. To jsou dva proti jednomu.
Same? Ukliď si ty věci!
Krásně to voní.
Ty krásně voníš.
Tohle jídlo vařívala moje máma.
Dělávala ho každý pátek.
Vonělo po celým domě.
Ta vůně
mi ji vždycky připomene.
To jsi mi nikdy neřekla.
Je to podobný jako s válkou. Nechci o tom mluvit.
Ale…
Vím, že když o tom budu chtít mluvit, ty mě vždycky vyslechneš.
Vím, že to máš teď těžký, s tím vyšetřováním.
Ale…
Klidně o tom se mnou mluv.
Jsem tady.
Juju ti to řekla?
12. ČERVENCE 1998
13. ČERVENCE
TEN OBĚD DÁME 18. 7. TĚŠÍM SE, NICOLAS.
OSOBA VSTOUPILA NA ÚZEMÍ FRANCIE
Parvana Rabaniová.
Adresa 12-4 Languedoc Road.
PŘÍPAD: OBCHOD S LIDMI AFGHÁNSKÝ GANG
ÚDAJNÁ HLAVA AFGHÁNSKÉHO GANGU 12-4 LANGUEDOC ROAD
ADRESA: 12-4 LANGUEDOC ROAD, BREST
Vidíš? 12-4 Languedoc Road.
Stejná adresa jako u Omara. Možná k nim patří.
Počkejte. Nepředbíhejte.
Odkdy pracujete v terénu, Vaše Ctihodnosti?
Vím, že to není standardní postup, ale chci ji nechat vyslechnout.
Ještě dnes.
Tati, říkal jsi, že mi ten tablet opravíš.
Sakra.
Neslyšel jsi něco?
- Ne. - Ne.
Hej, to není vtipný. Nefunguje.
Teď jsem něco slyšel.
- No tak. - Jo.
- Prosím. - Zní to jako raněný zvíře.
Zvířátko s tabletem.
Hej, tohle není vtipný.
Dobře, pojď sem.
- No konečně. - Dej ho sem.
Pojď blíž.
A máme ho.
Jmenuje se Parvana Rabaniová.
Překlad titulků: Irena Křiváková