Eräs suuri filosofi sanoi, että maailma on kuin kirja,
ja ne, jotka eivät matkusta, lukevat siitä vain yhden sivun.
On sanottava,
että olen lukenut muutamia sivuja enkä ole kovin ihastunut kirjaan.
En pidä matkustamisesta, ja siihen on useita syitä.
En viihdy -
kylmässä säässä.
Avantouintia alastomana?
- Kyllä. - Kuulostaa mahtavalta.
Entä liiallinen kuumuus? En pidä siitäkään.
En liiku noin nopeasti.
- Olen 75-vuotias. - Haluatko apua?
En, osaan kyllä.
Minun on kuitenkin ehkä aika laajentaa maailmankuvaani.
Voi luoja.
Työnsin käteni ensimmäistä kertaa norsun ahteriin.
On hienoa,
että voin yöpyä uskomattoman hienoissa hotelleissa.
Tämä on vaikuttavaa.
Olen kuitenkin luvannut tutustua myös ympäristöön.
- Varo, mihin astut. - Todellakin.
- Kaunis vuori. - Se on tulivuori.
Tulivuoriko?
Olen vältellyt tätä maailmaa koko elämäni.
Sadie.
Voi luoja.
Pelkkä selviytyminenkin olisi hienoa.
Viimeinen kerta, kun juon viisi vodkapaukkua suomalaisen kanssa.
En ajatellut koskaan matkustavani Tokioon.
Olen huolissani.
Uudenlaisista kulttuurien välisistä eroista.
Liian eksoottisesta ruoasta.
En myöskään osaa paikallista kieltä.
Lisäksi vilkkaus saa täällä uuden merkityksen.
TOKIO
Poikani Daniel on käynyt täällä useasti ja kehunut paikkaa innoissaan.
Hän kehotti minua lähtemään Japaniin -
ja on varma, että pitäisin maasta.
Olemme siis täällä hänen käskystään.
Olen kuitenkin hyvin erilainen kuin poikani.
Hän on huoleton kosmopoliitti, minä taas varovainen ja sovinnainen.
Minun on vaikea löytää paikkaa, jossa viihtyisin.
Maailman suurin kaupunki tuntuu siksi erityisen ylivoimaiselta.
Tarvitsen apua joltakulta, joka osaa suunnistaa täällä.
Ikävä kyllä pidän enemmän mukavasta oleilusta kuin vauhdin hurmasta,
joten katsotaan, miten tässä käy.
- Hei, Eugene. Konnichiwa. - Konnichiwa.
- Heitä tavarat taakse. - Selvä.
- Toit kaveritkin. - He ovat tiimini.
Japanin pääkaupunkia esittelee opas,
joka on tullut toiselta puolen maailmaa ja kotiutunut tähän kaupunkiin.
Se on hieman matala.
- Anteeksi. - Ei sovi vanhalle miehelle.
- Se sopii japanilaisille. - Pääsin sisään.
- Eugene.
- Albo. - Oletko valmis?
Niin valmis kuin osaan olla.
Vien sinut hotelliisi.
- Voin ajaa välillä kovaa. - Vai niin.
Hän ei vitsaillut nopeudesta.
- Miltä tuntui? - Pelottavalta. Se oli pelottavaa.
Vaatimaton kalastajakylä kasvoi 40 miljoonan asukkaan kaupungiksi.
Se vastaa Kanadan väkilukua. Alue on vain 0,02 prosenttia Kanadasta.
- Minäkin olen kotoisin Torontosta. - Oletko Torontosta?
Milloin lähdit Tokioon ja miksi?
Ihastuin paikkaan, koska se tuntui eri maailmalta.
Albo ei ole ainoa.
Kymmenen prosenttia 20-29-vuotiaista tokiolaisista on syntynyt ulkomailla.
Mikä tässä kaupungissa viehättää sinua erityisesti?
Pidin lapsena animesta, japanilaisista elokuvista ja TV-sarjoista.
Paras tapa kuvata sitä on,
että tuntee kaipaavansa paikkaan, jossa ei ole koskaan ollut.
Paikan kokeminen itse -
tuntuu videopeliltä, joka on herännyt eloon.
Rehellisesti sanottuna minusta tuntuu, että olen nyt videopelissä.
Miljoonat tänne kotiutuneet ovat varmasti löytäneet jotain eritystä.
Haluan selvittää, mitä se on.
Tämä on Tokion vilkas keskusta.
Aikamoista. Katso ihmisiä.
Tämä on tyylikäs tapa saapua kaupunkiin, joka näyttää hyvin hienolta.
- Käännymme tänne ja olemme perillä. - Se oli aikamoista.
- Autoa voisi korottaa hieman. - Toki.
Kiitos paljon. Tämä oli hienoa.
Seuraavat päivät -
asun tämän koristeellisen metallisäleikön takana Hoshinoya Hotelissa.
Se on sekoitus luksusta, huipputeknologiaa ja japanilaista yksinkertaisuutta -
kuten itse kaupunkikin.
- Hei. - Hei. Tervetuloa Hoshinoya Tokyoon.
- Kiitos. - Riisu kengät tähän.
Onneksi minulla ei ole korkeavartisia nauhakenkiä.
Tiedän, että kyse on perinteestä, mutta kenkien riisuminen -
saa minut miettimään huolissani sukkieni kuntoa.
- Hyvää iltaa. - Hei.
Nimeni on Yuka. Esittelen paikan sinulle.
Sopii.
Hotelli on nykyaikainen versio ryokanista,
perinteisestä japanilaisesta majatalosta, jonka kultakausi oli 400 vuotta sitten.
TERVETULOA HOSHINOYA TOKYOON!
Täällä on japanilaiset shoji-paperiset seinät ja tatamilattiat.
Todella kaunista. Sänky näyttää olevan lattianrajassa.
- Näytät hieman kauhistuneelta. - En tarkoita, että se olisi ongelma -
ikäiselleni.
Vaatii hieman akrobatiaa -
päästä sänkyyn ja sieltä ylös.
Kylpyhuone on täällä.
Japanilaiset käyvät mielellään kylvyssä.
Tässä on WC.
Kuin pikku ystävä, vai mitä?
Kiitos esittelystä.
- Toivottavasti viihdyt täällä. - Aivan varmasti.
Ensin kuitenkin totuttelen tähän kylpyhuoneeseen.
Tämä on hieman monimutkaista.
En luota vessaan, joka on minua pätevämpi.
Tässä puhutaan paineesta. Se on hieman pelottavaa.
Ei voi tietää, kohoaako ylöspäin vai imeytyykö syövereihin.
Tässä sanotaan "asento".
En tiedä, saako satikutia, jos on väärässä asennossa.
Ehkä summeri alkaa soida.
Tuntuu, että Tokioon liittyy sekä vanhaa että uutta.
Huoneessa on zeniläistä tunnelmaa. Se on hyvin kaunis.
Ikkunoissa on japanilaiset paperiseinäkkeet,
mutta vessassa on robottipönttö.
Uskon suunnistavani Japanissa näiden kahden ääripään välillä.
Nyt on kuitenkin suunnistettava paikkaan, jossa tapaan jälleen Albon.
Baariin nimeltä Hoshigumi.
Hän on kutsunut minut Sankaku Chitaihin.
Se on yksi Tokion harvoista alueista, jota ei ole vielä kehitetty.
Se on vanha ja hieman ränsistynyt.
Tiedän tunteen.
En osaa lukea kujan kylttejä.
En oikein tiedä, missä olemme.
Löysit perille.
Tässä on ystäväni Masa.
- Hauska tavata. - Hei. Hauska tavata.
Hän on japanilainen. Aloitetaan juomilla.
Hän juo japanilaisen pienpanimon olutta. Minä juon viskidrinkkiä.
Olet vaarallinen.
- Otan japanilaisen oluen. - Selvä.
Alueen baarit näyttävät tältä.
Ne ovat trendikkäitä, ja asiakaskunta on nuorta, kuten minäkin.
Kyllä. Arigato.
- Puhut japania hyvin. - Aivan.
Olutta juodessamme sanomme aina kanpai.
- Kanpai tarkoittaa "kippis".
- Kanpai. - Niin.
Kanpai. Kilistetään.
- Masa, mitä teet työksesi? - Olen töissä toimistossa.
Japaniksi sanotaan sarariman...
- Selvä. - ...eli "palkkatyöläinen".
Olen kuullut, että teette mielettömän paljon töitä.
Osa japanilaisten identiteetistä liittyy -
heidän työpaikkaansa.
- Se on tavallaan heimo. - Selvä.
Töiden jälkeen lähdetään juomaan työtovereiden kanssa.
Joskus ilta jatkuu seuraavaan aamuun saakka.
Älä nyt!
Onko sinun lähdettävä ulos pomosi kanssa ja juotava koko yö?
- On. - Se on yleistä.
Työn ja yksityiselämän yhteensovittaminen on täällä vaikeaa monille.
Yakisoba saapuu.
Syökää, kaverit.
Nuudelit on syötävä ryystämällä.
- Ne ryystetään. - Niinkö?
Ne maistuvat siten maukkaammilta.
Ja lisäksi kokki saa tietää, että syöjä nauttii ateriasta.
Hänelle ei siis sanota, että tämä on todella hyvää,
- vaan hän saa tietää sen... - Syömisen äänestä.
Ryystämisestä.
Minun on totuteltava siihen.
Se on hänen herkkuaan.
Pärjäät hyvin.
Yritin, mutta se ei ole kovin helppoa.
Tuntuu, että tukehdun kuoliaaksi, jos imaisen nuudelit suuhuni.
Olisi ikävä kuolla nuudeleita ryystäen.
Sitä ei halua muistokirjoitukseen.
Pärjäät hyvin.
Pidän tästä pikku paikasta kovasti.
Olen ollut täällä 12 vuotta mutta tunnen samoin kuin sinä.
Japanilaisessa elämässä on nimittäin paljon pieniä kiehtovia yksityiskohtia.
Niitä paljastuu vähitellen joka päivä.
Uskon sen täysin.
- Kanpai. - Kanpai.
Tervetuloa Japaniin.
Kioto oli Japanin pääkaupunki 154 vuotta siten,
mutta keisari päätti siirtää pääkaupungin Edoon -
ja antoi sille uuden nimen Tokio, joka tarkoittaa itäistä pääkaupunkia.
Se kelpasi keisarille ja kelpaa minullekin.
Nukuin futonillani oikein hyvin.
Sängystä nouseminen vei noin kymmenen minuuttia,
mutta kuntoilu on tarpeen, joten se on hyvä asia.
Olen innoissani kaupunkiin tutustumisesta.
Haluaisin sanoa kotiin palatessani pojalleni Danielille,
että olen samaa mieltä kaikesta, mitä hän on kertonut Tokiosta.
Että kaupunki on mielettömän hieno ja pidin kaikesta, mistä hänkin.
Jatkuvan muutoksen takia -
Tokiota kuvataan kaupungiksi, jolla ei ole muistia.
Olen unohtanut, kenen tuo sitaatti on.
Uskomaton sisustus.
Tämä on mielestäni vanhaa Japania.
Tokiossa on maailman eniten työmatkaliikennettä,
joten siellä on myös vilkkain asema.
Maassa, jossa keksittiin luotijuna -
ja ensimmäinen massatuotettu sähkötuoli,
hotelli tarjoaa minulle odottamattoman kyydin.
- Hei. - Hei.
- Mitä kuuluu? Olen Eugene. - Hauska tavata.
- Olen Kay. - Kay.
- Kyytisi on valmis. - Kappas vain.
On yllättävää, että riksat ovat yhä käypä kulkuväline -
tällaisessa modernissa kaupungissa.
Aivan. Tätä kyllä käytetään vain kiertoajeluihin.
- Pidätkö työstäsi? - Pidän siitä kovasti.
- Tunnen nimittäin hiukan syyllisyyttä. - Se ei ole tarpeen.
- Minä synnyin juoksemaan. - Hienoa.
Synnyit juoksemaan, ja minä istumaan.
- Kyllä vain. - Kokeillaanko?
Ole hyvä. Astu varovasti.
Toivottavasti hän on nopea,
koska päivä on kuuma ja tuulenvire olisi tarpeen.
Kiinnitän turvavyön varmuuden vuoksi.
Kuinka nopeasti kuljet?
Istu rauhassa ja rentoudu.
Yksi, kaksi, kolme.
Aloitetaan.
- Kaikki toistaiseksi hyvin. - Kiitos paljon, hra Levy.
Kauanko olet tehnyt tätä työtä?
Tämä on 19. vuosi.
Kuinka pitkään olet juossut kerralla?
- Ehkä kahdeksan tuntia. - Kahdeksan tuntia?
Juoksitko Kiotoon?
En.
Mikä sinua viehättää tässä kaupungissa?
On paljon erilaista tekemistä.
Täällä Tokiossa -
on myös outoja ja hulluja alakulttuureja. Kaikki elävät rinta rinnan.
Onko täällä koskaan vaarallista?
On, koska kuljetamme tällaisia suuria kärryjä.
Niin.
On hyvin tärkeää, että hoidat työsi turvallisesti,
koska en osaa takaisin hotellille.
Rentoudun ja annan tokiolaisen Kayn kuljettaa minut -
Asakusaan, joka on kaupungin vanhimpia ja suosituimpia turistialueita.
- Aika rientää. - Todellakin. Uskomatonta.
- Arigato. - Tämä on -
täydellinen tapa liikkua kaupungilla.
- Arigato. - Kiitos.
Hän on yksi eloisimmista hahmoista, joita olen tavannut.
Järjettömän upeaa.
Ainutlaatuinen tapa tutustua kaupunkiin.
En kuitenkaan voi antaa muiden kantaa minua paikasta toiseen.
On siis aika uskaltautua kävelylle.
Huomaan, että kaduilla on hyvin hiljaista.
Kukaan ei huuda,
eivätkä autot tööttäile.
Se on epätavallista tämän kokoisessa kaupungissa.
Haluan tutustua Asakusan iloihin,
joten olen sopinut tapaamisen oppaan kanssa.
Epäilen kuitenkin, etten enää tapaa Kayn kaltaista värikästä persoonaa.
- Hei. - Konnichiwa.
Taisin erehtyä.
Olen Cyber Bunny.
- Sanonko "Cyber" vai... - Sano Cyber Bunny.
- Cyber Bunny. - Niin.
Cyber Bunnyn maine on yhtä ainutlaatuinen kuin hänen nimensä.
Tämä vaikutusvaltainen vloggaaja pääsi Forbes Asian alle 30-vuotiaiden listalle.
Teen paljon videoita ja sisältöä,
joiden tavoitteena on luoda silta Idän ja Lännen välille.
Kerron yleisölle japanilaisen kulttuurin kirjoittamattomista säännöistä.
- Oletko syönyt mocheja? - Mocheja?
Mochi on perinteinen japanilainen herkku. Ole hyvä.
- Haukkaat suuren palan. - Kerro vain.
Selvä. On kirjoittamaton sääntö,
ettei syödessä saa kävellä.
Se on hieno kirjoittamaton sääntö. Siitä pitäisi tehdä kirjoitettu sääntö.
- Mennään. - Kyllä.
Neljäsataa vuotta sitten -
tämä kaupunginosa oli vilkas viihdekeskus.
Sovit siis tänne hyvin. Tämä on kuin Los Angeles. Japanin Hollywood.
Kävijät pukeutuvat usein kimonoon -
japanilaisen perinteen mukaisesti.
Tunnen itseni alipukeutuneeksi.
Menemme Senso-ji-temppeliin.
Se on Tokion vanhin temppeli.
Tulemme tänne rukoilemaan ja kunnioittamaan jumalaa ja esi-isiä.
Ennustamme myös tulevaa.
En pidä ennustamisesta.
Miksi pitäisi tietää, mitä tapahtuu?
En halua herätä aamuisin miettien kuolemaani.
- Numerosi on 78. - Seitsemänkymmentäkahdeksan. Tämäkö?
Numero 78. Paras ja hienoin kohtalo.
Sait parhaan.
Selvä. Tätä ei suunniteltu etukäteen.
Tämä ei ole huijaus.
Sain parhaan ja hienoimman.
- Itse asiassa... - Mitä?
...kirjoittamaton sääntö kertoo, että jos saat parhaan tuloksen,
se tietää huonoa.
Miksi sanot noin?
Miksi sanot sen tietävän huonoa? Olin hyvin iloinen,
että sain parhaan ja hienoimman kohtalon.
Elämässä on huippuja ja laaksoja.
Joskus haluaa vain olla tavallinen,
- ilman huippuja ja laaksoja. - Niin.
Voit pitää sen tai jättää sen tähän.
- Pidän sen. - Selvä.
Luen sen uudelleen, koska se oli niin hienoa.
Olet onnenpekka.
Sanoisin niin.
Ennustus uskomattoman huonosta hyvästä onnesta -
huolestuttaa minua.
Ei ole yllätys, että mieleni alkaa kuvitella katastrofeja.
Arvatkaa siis, mihin ajatukseni vaeltavat luonnonmullistusten kaupungissa.
Koin maanjäristyksen Los Angelesissa noin 15-20 vuotta sitten.
Se tuntui pehmeältä keinumiselta.
Kun heräsin, kaikki tuntui liikkuvan tällä tavalla.
Uskon, että maanjäristykset ovat täällä voimakkaampia ja niitä on enemmän.
"Enemmän" on lievä ilmaisu.
Seisminen aktiivisuus on alueella maailman voimakkainta.
Miksi olen täällä?
Voisiko jotain tapahtua juuri nyt? En tiedä.
Tokion lukemattomat asukkaat elävät kolmen mannerlaatan rajalla.
Siitä seuraa maanjäristyksiä.
Kaupunkia uhkaavat myös tulvat ja taifuunit.
Toivottavasti Eugene selviää tästä. Tämä voi olla rankkaa.
Pian selviää, millaista aidon tokiolaisen elämä on.
Olen hyväksynyt vastahakoisesti Albon ja Masan epätavallisen kutsun.
En oikeasti tiedä, voiko heihin luottaa.
- Hei, hyvät herrat. - Hei.
Konnichiwa.
Tämä on Honjon turvakoulutuskeskus.
Koululaiset oppivat täällä luonnonkatastrofeista.
Tämä sopii koululaisille ja minullekin.
Tässä on Tamora-san.
Tunnet täällä voimakkaita tuulia,
joita kokisit taifuunin aikana.
Selvä.
Tamora-san on selvästikin saanut vihiä,
että olen jo maanjäristysten asiantuntija.
Hän vie koulutukseni uudelle tasolle -
luonnonmullistuksien selviytymisoppaassa. Aiheena ovat taifuunit.
Ja myös hyvin voimakasta sadetta.
Selvä. En osannut odottaa sitä.
SATEEN JA TUULEN VOIMA
En lähde koskaan kotoa tarkistamatta säätiedotusta,
mutta täällä on kai valmistauduttava kaikkeen mahdolliseen.
Saappaiden kanssa.
Onneksi saan kaikki suojavarusteet,
joita minulla ei olisi oikean taifuunin raivotessa.
- Masa. - Mitä?
Onko tämä tuttua?
Tein tämän lapsena.
Hyvä on. Hän selviytyi.
No niin.
Selvä.
Hyvä on.
Hän pitää tuhosta enemmän kuin kukaan tapaamani.
Selvä. Mennään.
Olin oikeassa, kun epäilin Alboa ja Masaa.
En anna Tamora-sanin hykerrellä, kun huuhtoudun veden mukaan.
- Onko selvä? - On.
Miksi hän on noin iloinen?
- Valmista? - Katso alas.
Ja pidä kiinni henkesi edestä.
Koette 30 metriä sekunnissa puhaltavan tuulen -
ja 50 millimetriä tunnissa kerryttävän rankkasateen.
Kolme, kaksi, yksi, nyt!
Eugene: Tämä ei ole leikkiä.
Eugene: Masa, miten siellä takana sujuu?
Masa: En kuule sinua.
On yleisesti tiedossa, että teen omat stunttini.
Cruise ja Levy tunnetaan niistä.
Tältäkö taifuuni tuntuu?
Olisin voinut tuoda tätä varten sijaisnäyttelijän.
Eroa ei huomattaisi silmälasien takia.
Niin.
- Olen hyvin iloinen. - Niin.
Selviydyin tästä kuitenkin itse. Teen tätä työtä siksi.
Kokemus oli odotettua rankempi.
Jos ei voi pitää kiinni mistään,
on sanottava sayonara, vai mitä?
Ikävä kyllä aina ei ole -
hymyilevää Tamora-sania kertomassa, mitä tehdä.
Selvä.
Tokio on massiivinen kaupunki. Asukasmäärä on todella suuri,
ja kaupungissa sattuu luonnonkatastrofeja.
Kaikenlaista voi tapahtua,
mutta ihmiset ovat hyvin rauhallisia.
He kohtaavat kaiken rauhallisesti ja järkevästi.
Se on melko upeaa.
Taifuunin koettuani tapaan illallisella Cyber Bunnyn.
Haluamme rentoutua, herkutella ja unohtaa luonnonkatastrofit.
Väkeä on liikkeellä paljon.
Tokiossa yhdistyy tavallaan kaksi kaupunkia.
Se on kiehtova sekoitus perinteitä ja huipputeknologiaa.
Tutustuin jo historiaan ja kohtaan nyt innoissani nykyaikaisen ulottuvuuden.
Videokylttejä on 12 kerroksessa.
Oletko nähnyt tällaista ennen?
Tämä on yksi riemastuttavimmista reiteistä,
joita olen kulkenut illallisravintolaan.
Japanin pääkaupunki on herkuttelijan paratiisi.
Täällä on enemmän Michelin-ravintoloita kuin missään muualla.
Sagaya-ravintola -
on luvannut täydellisen yhdistelmän teknologiaa, ruokaa ja taidetta.
Konnichiwa. Hauska nähdä taas.
- Cyber Bunny, voi hyvänen aika. - Mitä ajattelet?
En ole nähnyt koskaan mitään tällaista.
Illallisella seuraamme liittyvät...
- Erica. - Erica.
Ja Chris.
Tähän ravintolaan tullaan -
- syömään illallista muukalaisten... - Tuntemattomien kanssa.
...kanssa.
Oikein hauska tavata teidät.
Tästä tulee hauskaa.
Yhteisillalliset ovat yhä suositumpia -
Tokion ravintoloissa.
Hei, Eugene. Hauska tavata.
En käsitä, miten he keksivät tämän.
Onneksi Saka suunnittelutiimistä -
kertoo meille lisää.
...Moon Flower on erityinen huone,
jossa saa eri aisteja hivelevän illalliskokemuksen taideteoksen sisällä.
Aikamoinen konsepti. Mihin se perustuu?
Kun ruokaa aletaan tarjoilla,
huomaatte, että ruokalajin maailma -
tavallaan laajentuu ja levittäytyy pöydälle -
sekä laajempaan tilaan.
Olen innoissani.
Viheralueita on alle kahdeksan prosenttia kaupungista.
Tämä ratkaisu on tyypillinen Tokiolle.
Sisätiloihin rakennetaan simulaatio luonnosta.
Katso. Pikkulintu.
- Illallisesi. - Jos saan sen kiinni.
Oletko herkuttelija?
Pidän ruoasta.
En kuitenkaan eksoottisesta. En esimerkiksi syö sushia.
Etkö ole syönyt sushia?
En.
- Raa'an kalan takiako? - Niin.
Ei sovi minulle. Se on kypsennettävä tai grillattava hyvin.
Olen omanlaiseni. Miljardit pitävät siitä ja syövät sitä.
Olen erilainen. Outo tyyppi.
On ehkä aika ylittää raja ja alkaa...
Tuolta saapuu jotain.
- Tämä on sashimilajitelma. - Vai niin.
Siinä on merisiiliä.
Oikealla on japanilaista meriankeriasta.
Jos katsot ympärillesi,
- näet veden virtaavan pöydällä. - Vettä.
Virta jakautuu lautasten ympärillä.
Oikeasti minun on vaikea keskittyä -
upeisiin visuaalisiin efekteihin, koska pelkään loukkaavani isäntiäni.
Älkää odottako minua.
Uskokaa pois. Älkää odottako minua.
Sinä kokeilet tänään jotain uutta.
Jos koko muu maailma nauttii sushista,
sinäkin pystyt siihen, Levy.
Maistoin sitä, ja se oli siedettävää.
Ei hullumpaa.
Eikö?
Kokeilen seuraavaksi muuta.
Tämä maistuu hyvältä. Dipataan.
Tämä on hyvää. Syön tämän. Katsokaa.
Uuden kokeilemiselle.
On hyvä, että minut pakotetaan.
Se tekee minulle hyvää.
Jos minua ei pakotettaisi,
en kokisi tällaista koskaan.
Katso, miten kukat muuttuvat.
Joessa on kaloja.
Uusia kukkia puhkeaa.
Tämä on todella hienoa.
Se rakentaa yhteyden muihin tilassa oleviin ihmisiin,
joiden kanssa ei ehkä muuten keskustelisi.
Olemme kuin vanhoja ystäviä, vaikka tapasimme juuri.
Niin.
Tämä on todella uskomatonta.
On elämysillallisia ja vanhoja temppeleitä.
Tuntuu, että tämä monipuolinen kaupunki -
alkaa paljastua minulle vähitellen,
kerros kerrokselta.
Ajattelin saapuessani, että kaikki tuntuisi vieraalta.
Huomaan kuitenkin, että viihdyn kaupungissa paremmin kuin osasin odottaa.
Antauduin uusille kulinaristisille elämyksille yllättävän rohkeasti.
Kohtasin myös ensimmäistä kertaa menestyksekkäästi raa'an kalan.
Sain aamulla vinkin, että japanilaiset ovat hyviä muussakin.
Lähden siis jälleen etsimään makunautintoja kävellen.
Poikani Daniel kertoi,
että söi elämänsä parhaan munasalaattivoileivän -
täällä Tokiossa.
Olen siis metsästysmatkalla.
Niitä on kuulemma helppo löytää. Tänään on kuitenkin toisin.
Tiedän, että he ovat vallanneet autot ja elektroniikan,
mutta nyt he ovat vieneet myös tärkeimmän:
munasalaattivoileivän.
Näyttää lupaavalta.
AMERIKKALAISIA VOILEIPIÄ
- Onko kaikissa kananmunaa? - On.
Älkää soittako enää. Voittaja löytyi.
Arigato.
Kiitos. Poikani ilahtuu.
Olen syönyt munasalaattia koko elämäni.
Ette arvaa, miten tärkeä tämä hetki on minulle.
Tästä tulee mieleen äidin sunnuntaibrunssit.
Tämä on kaunis.
Katsokaa, minkä kokoinen tämä on.
Olen tehnyt munasalaattia -
äitini ohjeen mukaan -
enkä kyllästy siihen koskaan.
Tämä on hyvää.
Voileipä oli herkullinen,
mutten voi antaa sen jäädä viimeiseksi makuelämykseksi Tokiossa.
Tämä näyttää ravintolakadulta. Täällä on paljon ruokapaikkoja.
Etsin siis vielä...
No jopas.
...jotain perinteisempää.
Tämä on ensimmäinen näkemäni viittaus sumopainiin.
En halua lähteä maasta -
näkemättä kansallisurheilua.
Sumopainin alku ajoittuu vuoteen 23 eKr.
Se on tyypillinen japanilainen taidemuoto.
Kuka siis antaa minulle asiantuntijatietoja sumopainista?
Eugene.
Irlantilainen.
- Hei. - Hei. Tervetuloa sumo-dohyolle.
Et selvästikään ole japanilainen.
En, mutta tulin Japaniin 20 vuotta sitten ja ihastuin maahan.
Asetuin tänne myöhemmin.
Selvä.
Olen omistautunut lajille kahden vuosikymmenen ajan eri tehtävissä.
On kiinnostavaa, että John on jo toinen henkilö,
joka on ihastunut kaupunkiin niin paljon, että päätti tehdä siitä kotinsa.
Tiedän lajista hyvin vähän.
Miten se syntyi?
Vahvimmat mestarit tuotiin alussa eri puolilta maata -
ottelemaan keisarin eteen.
Ensimmäisellä sumokaudella häviäjä kuoli.
Alussa oli siis kyse elämästä ja kuolemasta.
Haluatko nähdä tositoimia?
Toki. Katselen etäältä.
Onegaishimasu.
He ovat suurikokoisia.
Eugene. Ottelu alkaa tällä tavalla:
kaksi painijaa kyykkää ja taputtaa käsiään.
Ottelu alkaa, kun he ovat valmiita.
Näemme, millaista iskua, voimaa ja lujuutta heissä on.
Vältän väkivaltaa kaikin keinoin.
Haluan pysytellä loitolla.
Jos vastustajan työntää kehästä -
tai hän koskettaa kehän sisäisen alueen pintaa -
muulla kuin jalkapohjillaan, hän häviää.
Sumossa on tuomari.
Hänen työnsä on pitää toimintaa yllä -
ja saada ottelu jatkumaan jouhevasti.
Oletko valmis yrittämään?
Minäkö? Toki. Kyllä vain.
Sinun on osattava kolme sanaa.
Ensimmäinen on matta nashi.
Matta nashi.
Matta nashi tarkoittaa, että aloitetaan.
Hakkeyoi! Älkää lopettako. Jatkakaa. Hakkeyoi!
Sitä käytetään, kun ottelu hiipuu ja toiminta hidastuu.
Yoi, Hakkeyoi!
Useimmin kuulee sanan nokotta.
Nokotta.
Se tarkoittaa, ettei ottelu ole vielä ohi.
- N... - Nokotta.
- Matta nashi. - Matta nashi.
- Se on ensimmäinen. - "Hattenoi."
- Hakkeyoi. - Hakkeyoi.
En muista sitä.
Ja viimeinen?
- No... - No...
- Noko... - Noko...
- Nokotta. - Nokotta.
Täydellistä.
Täytyy kerrata, ennen kuin palaan tuonne.
Muuten painijat kääntyvät mottaamaan minua.
Hyvä on. Voi pojat, tämä on aika hauskaa.
Olen nyt valmis astumaan kehään.
Matta nashi.
- Sinun täytyy huokua itseluottamusta. - Aivan.
Sinä johdat show'ta.
Näytän heille kaapin paikan.
Näyttämöohjeet eivät lopu siihen.
John ohjaa minua kuin Scorsese.
Kädessäsi on gunbai.
Se on sotaviuhka.
Sinun on osoitettava voittajaa viuhkalla -
ja sanottava shobu ari.
Shobu ari.
- Yritä enemmän. Vihaisemmin. - Shobu ari.
- Hiukan lempeämmin. - Shobu ari.
- Juuri noin. - Voit perääntyä.
Hienoa.
Matta nashi.
Hakkeyoi.
Nokotta.
Vaikka kieli on vieras,
panostin sanomaani täysillä.
Nokotta.
Sumopainijat tiesivät varmasti sanojen suuren merkityksen.
Nokotta.
Shobu ari.
- Se oli mahtavaa. - Onnistuinko?
- Kyllä. Olit täydellinen. - Tarpeeksi pelottava?
Tuntui, että kehässä olevat painijat kunnioittivat ja pelkäsivät minua.
Vain harvat tuomarit saavat painijoiden keskittymisen herpaantumaan,
mutta voisit onnistua siinä.
Kiitos.
On hienoa kuulla se sinulta.
Hakkeyoi.
Uskon ymmärtäväni,
miksi John ja muut ovat ihastuneet Tokioon.
Nokotta.
Sumopaini on visuaalinen näytös, joka vaikuttaa yksinkertaiselta.
Lajiin paneutuessaan kuitenkin huomaa, että sillä on paljon annettavaa.
Siinä mielessä se on samanlainen kuin itse kaupunki.
Tämä on hullua.
Kävelen vielä kerran hotellille. Kahden painijan kohtaamisen jälkeen -
Tokio tarjoaa minulle viimeisen haasteen:
kadun ylittämisen.
Katsokaa. Tämä on aikamoista.
En ole nähnyt tällaisia ihmismassoja. Tämä on kuin kymmenkertainen Times Square.
Shibuyan risteys on maailman vilkkain kadunylityspaikka.
Ruuhka-aika alkaa auringon noustessa ja jatkuu koko päivän.
Katsotaan, mitä tapahtuu, kun astun kadulle.
Valon vaihtuessa vihreäksi 3 000 jalankulkijaa astuu eteenpäin.
Olen ollut täällä pari päivää ja uskon,
että pystyn tähän yhtä hyvin kuin 2 999 muuta jalankulkijaa.
Lähden joukon mukaan.
Ihmiset eivät törmäile toisiinsa.
Kaikki sujuu ihmeellisen järjestelmällisesti.
Kuin ylittäisi kadun Torontossa.
Olin huolissani kolmesta asiasta tänne tullessani.
Kulttuurista, kielestä ja ruoasta.
Kulttuuri on todella mahtavaa.
Kieli ei osoittautunut ongelmaksi.
Minun on vielä totuteltava ruokaan, mutta harjoittelen sitä.
Ylitin kadun Shibuyan risteyksessä. Tämä on mielettömän hienoa.
On vaikea pukea sanoiksi,
mikä tässä kaupungissa viehättää.
Maa on monimutkainen. On vanhaa ja uutta.
Olen yleensä jatkumon keskellä, en ääripäissä.
Löysin kuitenkin niiden välisen tasapainon -
miellyttävällä tavalla.
Poikani Daniel sanoi, että Tokiossa vierailtuaan -
sinne haluaa palata yhä uudestaan.
Uskon, että Tokion eri puoliin tutustuminen -
vaatii vielä matkan jos toisenkin.
Poikani oli siis oikeassa.
Tekstitys: Liisa Sippola