Üks kuulus filosoof ütles: „Maailm on raamat
ja see, kes ei rända, loeb sellest vaid ühe lehekülje.“
Pean ütlema,
et olen mõne lehekülje lugenud ja pole raamatust vaimustuses.
Ma ei oota reisimist mitmel põhjusel.
Kui on külm, ei tunne ma end mugavalt.
Talisuplus alasti?
- Jah. - See on suurepärane kutse.
Kui on liiga palav, siis teate mis? Ma ei tunne end mugavalt.
Ma ei saa nii kiiresti.
- Aga ma olen 75-aastane. - Kas vajad abi?
Ei, saan ise.
Võibolla on aeg oma silmaringi laiendada.
Oh heldust.
Pistsin esimest korda käe elavandi tagumikku.
Plussiks on see,
et peatun uskumatutes hotellides.
See on vapustav.
Konks seisneb selles, et pean ka väljas toimuvat avastama.
- Ettevaatust. - Ära sa märgi.
- Ilus mägi. - See on vulkaan.
See on vulkaan?
Olen seda maailma terve elu vältinud.
Sadie.
Oh heldust.
Lihtsalt ellu jääda oleks tore.
See on viimane kord, kui soomlasega viis pitsi viina joon.
Olen Euroopa kõige läänepoolsemas tipus.
See on Põhja-Ameerikale lähim linn.
Ometi ei tea ma sellest linnast midagi.
LISSABON
Ma armastan Euroopat.
Olen käinud Roomas, Londonis ja Pariisis.
Tundub, et tean nendest linnadest mõndagi.
Ma ei oska Lissaboni kaardilgi näidata. Mul on peaaegu häbi seda öelda.
Mulle öeldi, et see on Euroopa päikeselisim pealinn.
Kas seetõttu on viimastel aastatel turistide arv kahekordistunud?
Üritan siin välja uurida,
mida nad teavad sellist, millest mul mingit aimu pole.
Kas see on mulle?
Mind tervitab Lissaboni kohalik giid ja südametemurdja Bernardo.
Tema auto on isegi rohkem Hollywoodi vana kool kui tema vuntsid.
- Mulle? - Jah, sulle.
- Sõidame. - Sõidame.
Hea küll, Bernardo. Räägi mulle Lissabonist.
See on peaaegu 400 aastat vanem kui Rooma.
400 aastat vanem kui Rooma?
Meie jaoks on iidne koht see, mida ainult vanaisa mäletab.
See linn on siin üle 3000 aasta olnud.
See on üsna kaunis.
Just nimelt.
Asukohaga Atlandi suudmel,
oli Lissabon tähtis sadam Euroopa ja Aafrika vahelises kaubanduses.
See on meie peaväljak. Kunagi käis siin kauplemine.
Laevad tõid oma kauba siia.
Kauplemine käis sellel väljakul.
Just nimelt.
Kuigi Lissaboni kuldne ajastu jäi 16. sajandisse,
on see linn tänapäevani vaikset mõju avaldanud.
Tegelikult nimetati seda 2. maailmasõja ajal „spioonide linnaks“.
Nii natside kui liitlasvägede agendid töötasid siin saladuskatte all.
Lisaks tuntakse Lissaboni ka seitsme mäe linnana.
Paistab, et siin on palju rohkem mägesid kui seitse.
Tundub, et kõik tänavad on munakivisillutisega.
Jah.
Loodame, et Bernardo teab head kiropraktikut.
Nii, Eugene, oleme kohal.
Ühe kuulsa mäe tipus asub endises palees minu hotell.
Palee kuulsaim elanik oli toretseva eluviisiga aristokraat.
- Tere tulemast, hr Levy. - Väga kena.
Ma pole sobivalt riides.
Ma ei tea, kas anda talle jootraha või kutsuda duellile.
On alles kaunis koht.
Palacio interjöör peegeldab krahvi maitset,
kelle lähenemine asjale polnud kindlasti tagasihoidlik.
Tahtsime vanast paleest võimalikult palju säilitada.
Hotelli juhataja Margarida majutab mu kuninglikku sviiti,
kus sean end sisse teiste antiikesemete keskele.
Väga kaunis.
Tunnen end siin sama mugavalt kui portselanipoes
ja kardan midagi ära lõhkuda.
Kõik, mida siin näed, valmis krahv Verride'i tellimusel.
- Krahv Verride. - Verride.
Mul tuleb see lihtsalt, sest olen juut
- ja... on üsna tavaline häälik. - Jah.
- Seda pole raske hääldada. - Vähestes keeltes öeldakse...
- See on tõsi. - Eks ole?
Kõik on tema töö. Stukkdekoor lagedel ja puitdetailid.
Ta oli jõukas mees ja tahtis seda näidata.
See on tõeline vannituba.
- Plaadid on lihtsalt kaunid. - Jah.
Öeldakse, et hotell on su kodu eemal kodust.
Kui mul oleks kodust eemal selline kodu,
oleksin õnnelik kutt.
Ja kes seinal on?
Ta oli Portugali kuninganna, kes abiellus Inglismaa kuningaga.
Portugalis oli kõrge teekultuur,
nii et tegelikult tõi tema Inglismaale tee.
See on huvitav info.
Kas võiksid rääkida inimestele, et kuulsid seda minult?
- Muidugi. Jah. - Jah. Hästi.
- Ütlen, et rääkisid mulle. - See oleks tore.
Nii et saan end tee-eksperdina esitleda.
- Sinu järel. Ettevaatust, palun. - Oh sa.
Ent ma ei tea endiselt Lissabonist peaaegu midagi.
See on midagi erilist.
Jah, ma vaatasin alla.
- Ma ei teadnud, kui lähedal servale olen. - Oled kombes?
Lähme sisse tagasi.
Aga tean seda, et olen kõige õnnelikum kindlal maapinnal.
Ent Margarida sõnul, kui tahan seda merelinna tõeliselt tundma õppida,
pean minema Tejo jõele seilama.
Asun giid Luísaga teele.
- Hea küll. - Tahan tutvustada sulle kapten Angelot.
Hei, Angelo.
- Tere tulemast pardale. Kas meeldib? - Jah.
- Olen esimest korda purjekal... - Jah.
...ja ma ei näe suurt meeskonda.
Jah, me vajame su abi.
Annan endast parima.
Angelol pole aimugi, kui saamatu ma olen.
Kas aitad mul otsad lahti võtta?
- Otsad lahti. - Otsad.
Kas meretermin ongi „otsad“?
- Otsad. - Selge. Hästi.
Heiskame purje.
Heisata puri!
Ei. Meie peame seda tegema.
- Tule minuga. - Tulen üles?
- Ära tüürimise pärast muretse. - Kõik on hästi. Ära muretse.
Nüüd seilame.
Meie ees sõidavad paadid risti üle.
- Ära muretse. - Nende pärast?
- Ei, ära muretse. - Nad on kõigest inimesed.
See on hea töö, eks?
Siis on, kui oma elu pärast eriti ei karda.
Imelisel kombel suutsin meid turvaliselt sadamast välja manööverdada.
Vaata, kui ilus see praegu on.
See on parim koht Lissaboni avastamiseks.
Näed vanalinna, kuulsaid mägesid
ja seda kuju.
Kutsume seda Kuningas Kristuseks.
Mõistagi meenub seda vaadates üks teine riik.
- Ma ütleksin Brasiilia. Jah. - Brasiilia. Just.
Lissaboni kardinal külastas 30-ndatel Riot
ja talle avaldas muljet Lunastaja Kristuse kuju
ning pärast naasmist soovis ta midagi sarnast rajada.
Mis see seal on?
Algselt nimetati seda Salazari sillaks. Meenutab midagi?
Jaa, muidugi, Kuldvärava silda San Franciscos.
Sellel on põhjus,
sest Lissabon sarnaneb San Franciscoga veel ühe asja poolest.
Maavärinate poolest.
Kusjuures enamik linnast hävis 1755. a suures maavärinas
ja tuli uuesti ehitada.
Jaa. Sõidame silla alt läbi.
Kui oli vaja silda disainida,
palgati ameeriklased, et see peaks vastu sellistele maavärinatele,
nagu Californias esinevad.
Lissabonis näed ühes linnas tükikesi tervest maailmast.
Lissaboni siluett on rabavalt rahvusvaheline
ja see on kaua olnud globaalne sulatusahi.
See monument avaldab austust millelegi, mida paljud ei tea.
Sellestsamast paigast asusid meremehed Lissabonist teele...
- Jah. - ...Uut Maailma avastama.
15. ja 16. sajandil
seilasid portugallased Indiasse, Brasiiliasse, Hiinasse ja Jaapanisse.
Ühtäkki hakkasid siia saabuma erinevad inimesed ja eksootilised kaubad.
Lissabonist sai Euroopa rikkaim linn.
Mõelda vaid, et linn, mida ma ei suuda kaardiltki leida,
aitas kaasa selle koostamisele.
Portugallased armastavad isegi tänapäeval maailma avastada.
Meile meeldib reisida ja erinevaid kogemusi koguda.
Aga sina? Kas sulle meeldib ka reisida...
Ma... Tead küll,
- Seiklus on mu teine nimi, Luísa. - Vinge.
Maailma avastamine on mul veres.
Oled nagu portugallased.
Võib öelda, et minus on veidi portugallast.
Ma valetasin.
Tundus, et talle nii meeldis seiklushimulise inimese seltsis olla.
Võisin veidi liiale minna.
Ma pole üldse seiklushimuline.
Siin tuleb näitlemine appi.
Kui suudad sellist saamatust varjata, peaksid Oscari saama.
Pärast rasket päeva purjeka kapteni rollis
ei pea ma teesklema oma armastust kokteilide vastu.
Hotelli firmakokteil on mereteemaline.
See peaks paat olema.
Märkan seda nüüd. Purjed.
See on hea.
Tänase õhtu drinke serveeritakse muusika saatel.
See on Lissaboni vastus bluusile ja seda nimetatakse fado'ks.
See on traditsiooniline laul meremeestest, nagu mina nüüd põhimõtteliselt olen.
Täna esitab seda megatäht.
Nimetame teda fado Bonoks.
Rõõm näha. Kuidas läheb? Olen Hélder.
- Hélder? - Hélder.
Kust see muusika alguse sai?
Esimene fado- laulja oli üks naine. Ta nimi oli Maria Severa.
Ta oli prostituut ja ta mängis kitarri.
- Prostituut? - Jah.
Sellel oli huvitav ajalugu.
Ma poleks arvanud, et prostituut selle meloodia lõi.
Aga teda tuleb kiita.
Ilmselgelt poleks tollal talle sellest piisanud.
Ta tunnistas vaid sularaha.
Selles on pikki venivaid noote.
Neetud, sul peab fado laulmiseks hea hääl olema.
Oled muusik?
- Et... - Kas mängid mõnd pilli?
- Mõnd... - Halvasti.
Millist?
- Kitarri. - Kitarri?
Paari päeva pärast läheme veel ühte fado-klubisse.
Äkki proovid meiega veidi mängida?
Ta palus väga lahkelt mind esinema.
Ent mõte tema saatmisest kitarril...
Ma rikuks tema seti ära.
Ma ei tea, kas suudan...
- Proovi. - ...sinuga mängida.
Ma ei taha teda vihale ajada, kui valel ajal valet nooti mängin.
Ma pole aastaid kitarri kätte võtnud.
Ja uskuge mind, ma ei armasta avalikku alandust.
Ent äkki on Helderiga laval musitseerimine
just selline eneseavastusretk, mida vajan.
Käes on veel üks Lissaboni 220-st iga-aastasest päikselisest päevast.
Pole saladus, et uued kogemused tekitavad minus ärevust,
ja veel enam kehtib see toidu kohta.
Ent see paik on gurmaanide paradiis,
nii et suundun linna siinseid maiusi mekkima.
Esmalt pean kohale jõudma.
Lissaboni kõige legendaarsem transpordivahend on tramm.
Keegi ei armasta liigutamist rohkem kui mina, ärge mõistke mind valesti.
Ent siin on liiga mägine.
Kuna need on inspireeritud USA trammidest,
kutsuti neid algselt americano'deks.
Ma pole trammiga sõitnud.
Meil on Torontos trollid, aga tramme pole.
Eelistan alati transporti, millega ei kaasne draamat.
- Meil on vist probleem. - Meil on probleem?
- Halvasti pargitud auto. - Pean midagi ette võtma.
Siin on pargitud auto. See seisab trammiteele liiga lähedal.
Ma ei oodanud sellist hädaolukorda.
- Sõida läbi. - Ei, palun.
Mina suruks lihtsalt läbi
ja sõidaks auto esiosa küljest.
Sa ei saa nii teha?
- Sa ei saa läbi suruda? - Ei saa.
- See oleks minu süü. - See on tema mure.
Kas seda juhtub tihti?
Jah, tihti.
See auto saab trahvi ja kui see jääb siia, siis see teisaldatakse.
Kõik laabub. Nimetan seda õnnelikuks lõpuks.
Kahjuks pole mul aega oodata, kuni õiglus jalule seatakse.
Paistab, et pean jalgsi maiuste otsingutele minema.
Eugene, olen Luísa.
- Luísa, meeldiv tutvuda. - Vastutan sinu heaolu eest
järgmisel paaril tunnil.
Vastutad selle eest, mis minu kõhtu läheb.
Tahan, et mõistaksid, miks Portugalis toitu armastame.
Esiteks armastame toitu, teiseks toitu ja kolmandaks toitu ning päikest.
Ma mõistan. Täiega mõistan.
Niisiis, ostame asjad, mida toidu tegemiseks vajan.
Luísa on kohalik kokk, kes korraldab kokanduskursusi.
See on Lissaboni parim turg.
Käin siin iga päev, sest tead mis?
Usun, et õpid tundma riiki ja kultuuri
- toidu järgi. - See on tõsi.
Me hindame Lissabonis erinevate riikide toitu.
Tõime Portugali palju maitseid ja vürtse kõikjalt üle maailma.
Portugali tohutu kaubandusvõrgustik
tõi siia toite kohtadest, nagu Aafrika, India ja Kaug-Ida.
Olen tihti kuulnud, et peri-peri- kaste
on üks parimaid ja maitsvamaid Portugali roogi.
Sulle meeldib peri-peri- kaste.
Siinsed meremehed avastasid vürtsika linnusilma tšilli Mosambiigist
ja leiutasid peri-peri.
See tähendab suahiili keeles „pipar, pipar“.
See on nii terav, et sai kaks nime.
- Need tunduvad väga teravad. On see terav? - Kõik on väga terav.
- Terav nagu ter-ter-ter-terav? - Jah.
Tahaksin osata portugali keeles öelda:
„Olen rohkem ketšupi sõber.“
Järgmisena on menüüs miski, mida kohalikud armastavad rohkemgi kui peri-peri't.
Kala.
Ainult Jaapanis ja Islandil süüakse inimese kohta rohkem kala.
Valmistame seda kala.
Oh sa poiss.
Ma pole iial kalaturge armastanud
ja usun, et kalad tunnevad sama.
Ma kuulen seda.
Midagi krõmpsub.
Seetõttu ei leia mind kunagi kailt.
Olen kindel, et näen veel aastaid selle kala pilku.
Ent nüüd ootab mind miski, milleks olen veel vähem valmis.
Tere tulemast minu tagasihoidlikku kodusse.
Toidutegemine.
Niisiis, Eugene, siin on peri-peri- kastme koostisosad.
Lõikan seda.
- Esmalt lõikan nii. - Jah.
Kas viilutan selle?
- Esmalt koorid, Eugene. - Ah? Esmalt koorid?
- Jah. - Olgu.
- Sibulaid kooritakse. - Erinevad kultuurid.
Mulle meeldib süüa. Mulle ei meeldi süüa teha.
Õpid kokates inimese kohta mõndagi.
Ma kardan sellega kaugemale minna.
Esimesel kohtingul oma abikaasaga
tegin teed ja panin teepakikese tassi sisse
ning pigistasin seda lusikaga.
Ta ütles: „Mida sa teed?“
Vastasin: „Teen sulle teed.“
Ta küsis: „Kas sa ei lase sel tõmmata?“
Ütlesin: „Ma ei tea, mida see tähendab.“
Meil tekkis väike tüli. See oli me esimene kohting.
Kas sul oli keeruline teda tagasi võita?
Ei olnud keeruline.
Ta oli lummatud minu iseloomust.
Ta tõesti armastas sind.
Lõpuks.
- Kui kaua oled abielus olnud? - Oleme 45 aastat abielus olnud.
- See on võimas. - Jah.
Ma mõtlen alati, et mul on kõige pikem abielu olnud.
- Oled olnud abielus... - 38 aastat.
- 38? - Jah.
- Üsna lähedal. - Jah.
- Olen seitsmega ees. - Jah. Nüüd pole mõtet lahutada.
- Ei. - Ei. Sel pole mõtet.
Mu naine ütleb, et pead siis uue mehe perega tutvuma.
- Jah, just nimelt. - Eks?
Pean su naisele kirjutama,
- sest tal on kindlasti sinuga raske. - Tõsi.
Luísa mõistab, et tal on kõige targem lasta mul näksida ja vaadata.
- Piprad? - Piprad.
Sidrun?
Täiuslikus peri-peri's mahendab tšilli teravust
sidruni, küüslaugu, sibula ja soola õrn segu.
Ja kui olen viimaks oma panuse andnud...
- Täiuslik? - Täiuslik.
...saab kaste valmis.
Panen kala marinaadi.
Ja järgides Portugali tavasid,
kostitab Luísa kala uute alandustega.
Kala on piima sees.
- Mida? - Oled hullem kui mu lapselapsed.
Olen pirtsaka maitsega.
- See teeb pehmemaks... - Teeb kala pehmemaks?
- Kala. Siis näed, kui sööd. - Selge.
Ta sisendab enesekindlust, seega usaldasin teda.
Ma pabistan.
Kala, peri-peri- kaste. Ole ettevaatlik.
Hästi.
Oh heldust. See on võrratu.
Kindlasti parim toit, mida olen Portugalis saanud.
Suurepärane. Tänan usalduse eest.
Minu meelest ei läinud mul söögiga halvasti.
Mind ei häirinud Luísa kamandamine.
- Kala terviseks. - Kala terviseks.
Paistab, et Lissabonil on inimestele veider mõju.
Ma mitte lihtsalt ei proovi uusi asju, vaid mulle meeldivad mõned neist.
Äkki hakkab selle linna seiklushimuline loomus mulle mõjuma.
Ent pean valmistuma suuremaks proovikiviks, Hélderi etteasteks.
Kõik ei hakka üldse meenuma.
Ma pole liiga kaua kitarri kätte võtnud.
Võite kuulda mõnd apsakat, kui mind kuulate.
Nii et võin laval kõvasti krimpsutada.
Kogu asi võib minu pillimängu pärast kurvalt välja kukkuda.
Aga fado-muusika ongi selline, eks ole?
Mul on hea meel, et saan kaasa aidata igatsusele
parema muusiku järele, kes seda kutti saata võiks.
Jah, mind ootab pikk õhtu harjutamist.
Hommikul viib hotelli omanik Kees mind munakivisillutisele jalutama
ja ta lubas, et see on seda väärt.
Tere hommikust.
- Vinge stiilitunnetus. See on lahe. - Jah?
- Mu poeg hulluks selle riietuse peale. - Jah?
Hollandlane Kees asus siia üle 40 aasta tagasi,
kui oli reisinud üle maailma.
Tulin siia elama, sest Lissabon on üks kaunimaid kohti maailmas.
Selleks, et mind selles veenda,
on ta leidnud tee minu südamesse - küpsetised.
Äkki lubad mul osta sulle pisikesi kreemikorvikesi.
Kreemikorvikesi?
Jumaldan neid.
Pastel de nata'd võlgnevad oma olemasolu
nunnadele, kes kasutasid munavalget oma rüü tärgeldamiseks.
Alles jäänud munakollastest hakkasid mungad kreemi tegema.
Olgu tänatud mungad. Mida arvad?
Ootan elevusega.
Näed kõigil tänavatel palju plaate.
Lissabonis või Portugalis kutsutakse neid azulejo'deks.
Need värvitud plaadid pärinevad mauridelt.
Azulejo tähendab araabia keeles poleeritud kivi.
- Kas neid plaate tehakse veel Lissabonis? - Kindla peale.
Meie hotelli plaadid on tehtud käsitsi vabrikutes,
kus neid on sajandeid tehtud.
Hakkan märkama linna iseloomu,
mida ma enne ei märganud.
See on rabav.
Eugene, äkki on aeg pastel de nata'sid proovida.
Minu masti mees.
- Terviseks. - Terviseks.
Need korvikesed olid pöörased.
Need olid nii uskumatult maitsvad.
Ainult nende korvikeste pärast tasub juba Lissaboni tulla.
Põhjani.
Võiksin vabatahtlikult hakata Lissaboni kreemikorvikeste degusteerijaks,
ent Keesil on minuga teised plaanid.
Ta soovitas külastada üht linna vanimat plaadivabrikut.
Siin valatakse, põletatakse, glasuuritakse ja värvitakse
kuni 20 000 plaati päevas.
Ma kohtun Diogoga,
kes on toonud keraamikamaailma tänapäevase disaini.
Üks tippkunstnik kohtub teisega.
- Olen Diogo. - Diogo.
- Eugene. - Sina oled põhimees.
Diogo plaatidel kasutatakse azulejo'le omast sinist ja valget värvi.
Konks on selles, et mu disain tundub traditsiooniline.
Aga see pole seda.
Ma keskendun mustritele ja elementidele mustrite sees.
- Selge. - Kui vaatad seda mustrit,
siis see on nagu väike olend või multifilmist inspireeritud...
Selge. Näen seda.
Diogo piiratud koguses plaadid maksavad sadu dollareid tükk.
Need värvitakse hoolikalt käsitsi.
Manuela on siinsamas. Ta on plaatide värvimise meister.
Ta on siin 42 aastat töötanud.
42? Vapustav.
Ta küsib, kas tahad proovida?
- Peaksid proovima. - Värvida? Ma ei tea.
Mõistagi tundub loogiline
lasta mind tema hinnalise disaini kallale.
- Näed? - Alustan siit.
- Väga hea. - Selge.
Alustasin oma plaadiga hästi.
Tegelikult üllatasin end veidi.
Sul läheb tegelikult väga hästi.
Teen selle sulle keerulisemaks.
Jah?
Sellel on valged jooned.
Mida me peaks tegema, et valgete joonte ümbert värvida?
- See... - Ma kutsuks...
Ma kutsuks kellegi teise, aga...
- Ma teen nii. Nüüd siit. - Väga hea.
Mu isa oli suurepärane kunstnik. Ta joonistas karikatuure ja nii.
Kindel käsi. Asend.
- Oled valmis? - Siis, kui sina oled.
Ma ei pärinud isalt midagi.
See on halb. See on nüüd rikutud.
Mis sellest geenist sai?
- Tegime koostööd, Eugene. - Hästi.
Loodan, et oled sellega rahul.
Ta on väga andekas kutt.
Ma ei saanud just hiilgavalt hakkama,
aga loodan, et õhtune ühisettevõtmine maalib minust parema pildi.
Palun selle eest vabandust.
Oh sa.
Pole paha.
Mõni tund hiljem rahvas juba koguneb,
et näha üht Portugali parimat fado-lauljat.
Mul on sellest kutist kahju.
Ta vist ei tea, millesse end seganud on.
Ja tema ülimalt viletsat kanadalasest kitarristi.
- Eugene. - Tere, Eugene.
- Tere. - Tere tulemast.
Õnneks on mõned mu uued Portugali sõbrad...
Oled nii šikk.
...tulnud mulle kaasa elama.
Meil on täna väga eriline külaline.
Soovin esitleda teile härra Eugene Levyd.
Pean vaid lihtsaid akorde mängima
ja laskma professionaalidel peenema töö ära teha.
See kõlab lihtsalt, kuni satud fado-fännidest kubisevasse ruumi.
Suur tänu.
- Ma ei laula. - Hea küll.
See on mu kõige esimene fado-kontsert. Loodetavasti ei keera ma seda tuksi.
Härrased.
Kaks, kolm, neli.
See oli üsna närvesööv kogemus,
sest nad on oma töös nii osavad.
Aga ma ei keeranud vist seda tuksi.
Olin parem, kui arvasin.
Jaa!
Aitäh.
See on lõbus.
Raske uskuda, et mõne päeva eest teadsin nii vähe sellest linnast.
Võin ausalt öelda, et see koht oli mulle puhas leht
ja nüüd on see mu silmad avanud.
Avastamine ja seiklus on Lissaboni DNA-s.
Portugallased rändasid laia maailma, avastasid uusi ja eksootilisi asju
ning punusid selle oma linna olemusse.
Ja see on innustav.
Leian endiselt, et võitlen seiklushimulise loomusega.
Ma tean, et mul pole veel seda, kuid ma üritan.
Minu fado debüüdi terviseks.
- Jah. - Jah!
Ja küllap võib mulle anda noorliikme staatuse
maailmarändurite klubis.
Tõlkinud Vova Kljain