Dižens filozofs reiz teicis: "Pasaule ir grāmata,
un tie, kuri neceļo, izlasa tikai vienu lappusi."
Nu, man jāsaka,
esmu izlasījis dažas lapas, bet mani šī grāmata nesajūsmina.
Es nealkstu ceļot vairāku iemeslu dēļ.
Kad ir pārāk auksts,
es nejūtos ērti.
Peldēt ledainā ūdenī kailam?
- Jā. - Nu, satriecošs uzaicinājums.
Kad ir pārāk karsts - uzminiet nu! Es nejūtos ērti.
Es nevaru tik ātri paskriet.
- Bet man ir 75 gadi. - Palīdzēt?
Nē, tikšu galā.
Un varbūt laiks paplašināt manu horizontu.
Ak dievs.
Pirmo reizi iebāzu roku ziloņa dupsī.
No pozitīvās puses -
es palieku vienreizīgās viesnīcās.
Ak vai. Iespaidīgi.
Āķis tāds, ka esmu piekritis izpētīt arī to, kas atrodas laukā.
- Skatieties zem kājām. - Nudien.
- Skaists kalns. - Tas ir vulkāns.
Tas ir vulkāns?
Pasaulē, no kuras visu mūžu esmu izvairījies.
Prr, Seidij.
Ak dievs. Ak dievs. Ak dievs.
Būtu lieliski kaut vai izdzīvot.
Pēdējā reize, kad ar kādu somu izdzeru piecas vodkas glāzītes.
Kad cilvēkiem stāstīju, ka došos safari uz Dienvidāfriku,
viņi teica: "Oho. Tu noteikti esi tādā sajūsmā."
Un es teicu: "Nu, tā būtu jābūt."
Bet mani īsti neinteresē savvaļa.
DIENVIDĀFRIKA
Esmu skatījies filmas par dabu
un redzējis gandrīz visus dzīvniekus, ko var redzēt te,
un, lai to izdarītu, man nebija jāceļo pāri puspasaulei.
Bet te nu es esmu - nenoliedzami skaistā valstī.
Tā ir mājas 7 % pasaules rāpuļu un zīdītāju sugu.
Jā, es mīlu dzīvniekus,
bet jebko, kas mani uzlūko kā pusdienas, es labāk vēroju no sava drošā dīvāna.
- Sveiki, mani sauc Bonga. - Bonga, Jūdžīns.
- Priecājos. Kāpiet iekšā. - Priecājos.
Man tiešām ir prieks satikt Bongu,
jo viņš ir gids, kurš mani droši nogādās viesnīcā.
Krīgera Nacionālais parks ir Āfrikas lielākais medību zvēru rezervāts.
Tas ir 20 000 kvadrātkilometrus liels -
tas būtu tā, ja jūs paņemtu Ņūdžersiju un piepildītu ar lauvām un hiēnām.
Krīgera parku ik gadu apmeklējot miljons cilvēku.
Protams, nav zināms, cik daudzi atgriežas mājās.
Vai parkā atrodami gandrīz visu veidu dzīvnieki?
Krīgera Nacionālais parks ir slavens ar piecām lielo dzīvnieku sugām.
Tie ir dzīvnieki, kurus sastapt, ja ej kājām, ir bīstami.
Kurš ir tas lielais piecinieks?
Tas ir zilonis, bifelis, lauva, leopards,
un pēdējais ir degunradzis.
Tas ir labi. Tas ir labi.
Vai tā ir viesnīca?
Jā. Te notiks visi brīnumi.
Vienreizīgi.
Tā, Jūdžīn, kāpiet laukā un ejiet uz priekšu pa sliedēm.
Jākāpj laukā un jāiet pa sliedēm?
Lieliski. Manas bailes no apēšanas ātri aizstāj
panika, ka mani varētu notriekt vilciens.
Sveicu Kruger Shalati, Jūdžīn. Mani sauc Gevins.
Gevin. Kā klājas?
Ļoti labi, paldies.
Gevins ir menedžeris vienā no pasaules unikālākajām viesnīcām.
Kruger Shalati sastāv no 13 vilciena vagoniem, kas atrodas
virs Sabi upes uz 300 metrus gara tilta.
Tas pamatīgi aizkavēs satiksmi. Viesnīca uz sliedēm.
Kaut kas citāds, ne?
Es neesmu īsti redzējis tādu viesnīcu.
Pirms 100 gadiem medījuma zvēru rezervātā varēja nokļūt tik pa dzelzceļu.
Bet 1973. gadā to pameta,
daļēji tāpēc, ka vilcieni nogalināja dzīvniekus.
Tagad šie salabotie vagoni ir atvesti
no visas Āfrikas un papildina šo inženiertehnisko varoņdarbu.
- Apmaināmies? Vai viss labi? - Nē, man ir labi.
Viesnīca tika atklāta 2020. gadā
un piedāvā neticamus skatus uz dažām neticami bīstamām lietām.
Vakarnakt mūsu...
mūsu nakts redzamības kamerā mēs te fiksējām lauvas.
- Tieši zem mums. - Nē.
Daži viesi dzirdēja viņus rēcam un jautāja,
- vai viņi ir augšā uz tilta. - Nē. Beidziet.
Vai viņi bija uz tilta?
- Nē, nebija. - Nu labi.
- Te ir tīri droši... - Tīri, ne pilnībā droši.
- Tīri droši. Nu ja. - Jā. Nu, atcerieties, te ir Āfrika.
Nu ja.
Nebūs iespēju aizmirst, ka esmu Āfrikā.
Tā man ir visapkārt, un tā ir neparasta.
Ak vai. Paskatieties tikai.
Šī ir labākā vieta, kur apsēsties un visu dienu vērot dzīvniekus.
- Kas bija tas? - Tas bija nīlzirgs.
Nu labi.
- Iesim, parādīšu jums istabu? - Jā.
Darām to.
Mēs esam jums rezervējuši safari.
Kad būsiet iekārtojies, tiksimies mašīnā.
Paldies.
Vagoni ir no 20. gadsimta 50. gadiem.
Bet viņi pievienojuši tādu luksusa līmeni, kas, teikšu atklāti, man iet pie sirds.
Tiešām iespaidīgi.
Te patiešām rodas sajūta, ka atrodaties Āfrikā.
Jā. Es nezinu, kas tas bija.
Balkons un logi no grīdas līdz griestiem
ļauj justies tuvu dabai.
Varbūt pārāk tuvu.
Kas, ellē, tas?
Labi, kaut kas tika nogalināts. Es nezinu, kas tā bija par skaņu.
Tas bija šausmīgi, kā gārgšana. Kaut kas gārdza.
Cilvēki daudz runā par lielo piecinieku.
Es būtu laimīgs, ja šajā ceļojumā sasniegtu lielo vieninieku, paliktu dzīvs.
Tas ir tiešām neticami.
Bet veiksme smaida drosmīgajiem, tāpēc dodos safari ar Bongu.
Kad esam mašīnā, laukā nekāpiet. Visu laiku palieciet sēdus...
- Ak tu pasaulīt. Paskatieties. - Krokodils. Krokodils.
- Tas ir brīnišķīgs liels krokodils. - Oho.
Jūs redzat zobus,
- kā tie lien laukā no mutes. - Es redzu zobus.
To sauc par nāves smaidu.
Jo viņš patiešām varētu pārkost cilvēku.
Tas gandrīz neizskatījās īsts.
Izskatās, it kā tas tur būtu nolikts,
lai tūristiem būtu kaut kas, ziniet, uz ko skatīties.
Paskatieties uz priekšu. Leopards.
O, jā.
- Mans pirmais leopards. - Tas ir no lielā piecinieka.
Nu re.
Pag, pag. Paskatieties pa kreisi.
Zilonis.
Tas ir vēl viens no lielā piecinieka.
Paskat tik.
Viņi sazinās dažādos veidos.
Tā, viņi rada apbrīnojamu rīboņu ar vēderu,
kas raida signālu uz zemi,
un tad viņiem uz pēdām ir receptori,
kas to vibrāciju uztver.
- Oho. - Jā.
- Mums labi iet. - Lieliski.
Jau divi. It kā tie stāvētu rindā, lai mani satiktu.
Laikam Laipni lūdzam Šitskrīkā fani.
- Skat, kas uz ceļa. - Nīlzirgs?
Nē, nē. Tā ir kārpcūka.
- Tā ir kārpcūka. Tas par traku. Oho. - Tā ir kārpcūka.
Jā, jā, jā.
Tā nav smuka radība.
Viņām ir apbrīnojama dzirde.
Nu, vismaz kaut kas labs.
Nekas nelīdzinoties Āfrikas saulrietam.
Un man jāsaka,
es no šī ērtā džipa izbaudu gaismu pār ainavu.
Mēs iesim ar kājām.
- Mēs iesim kājām? - Kājām. Jā.
Mēs nedrīkstot kāpt laukā no mašīnas.
Labi, man patīk saulrieti,
bet ne tik ļoti, ka būtu gatavs tā dēļ tikt apēsts.
Bonga pārliecina mani, ka esot droši.
Un bruņots sargs tiešām liecina, ka te ir droši.
Tas ir viens varena paskata ierocis.
Jā.
- Mēs iesim vienā rindā. - Labi.
Jā jūs redzat bifeli, nīlzirgu, vienkārši pakliedziet:
bifelis pa kreisi, nīlzirgs pa labi.
Tas mani biedē, ka tas jāsaka būs man:
nīlzirgs pa kreisi, degunradzis pa labi.
It kā jūs abi tad teiktu: "Ko?"
Ir kādi jautājumi?
"Kāpēc mēs to darām?" Tas ir pirmais jautājums.
- Labi, vienā rindā? - Jā.
Vai tad, kad saule sāk rietēt, nāk laukā kaķi?
Jā. Tātad kaķi nāk laukā īpaši tumsā,
jo viņiem ir apbrīnojama nakts redze.
Jūs neesat vienā rindā.
Piedošanu. Ak vai. Atvainojiet.
- Uz ko jūs rādāt? - Uz pērtiķiem.
- Pa kreisi ir pērtiķi. - Pērtiķi?
Jā, pērtiķi arī tagad atgriežas kokos,
kad kļūst tumšs.
Nu, jūs neesat vienā rindā. Mēģināt mani nogalināt?
- Nāciet. - Ei, skat.
Šo mēs saucam par saulrieta glāzīti.
Par šo es saku: "Tas jau ir labāk."
Mums ir žāvēta kārpcūkas desa.
- Aha. Tālāk. - Un tad mums ir krokodila šnicele.
- Krokodila šnicele? - Jā.
Nu, man būs bauda skatīties, kā jūs to ēdat, Bonga.
Tā ir brīnišķīga.
Es tik domāju par vodku ar toniku.
Lieliski.
- Prozit. - Prozit.
Prozit.
Domāju, mums labi gāja. Redzējām dažas labas lietas.
- Mēs redzējām daudz dzīvnieku. - Jā.
Domāju, tur ir jūsu nopelni.
Nezinu, kādi, bet domāju, jūs to noorganizējāt.
Kad redzi dzīvniekus televīzijā, tad atrodies savā drošajā pasaulē.
Un te, dabā, esi viņu pasaulē.
Un te ir zināms briesmu elements,
kas rada sajūsmas elementu.
Te ir skaisti.
Lai cik aizraujoši būtu šos dzīvniekus redzēt dabā,
es nebūšu sajūsmā, ja kādu atradīšu savā viesnīcā.
Es turēšu logus ciet.
Un viena lieta man neļaus gulēt:
ka dzirdēšu kādu dzīvnieku ķērcam
nāves bailēs, jo viņu plosīs kāds cits radījums.
Pēc pārsteidzoši laba nakts miega
esmu gatavs brokastīm, pirms es esmu kļuvis kādam par brokastīm.
- Labrīt, Jūdžīn. - Sveiki.
Kā jums patīk uzturēšanās pie mums?
- Nu, pagaidām labi. Jā. - Pagaidām labi.
Kukainis, jūs tam patīkat.
- Ko? Kas tas ir? - Vūš.
- Es tur redzu kukaini. - Ak dievs.
- Palīdziet. Notrauciet to. - Tur.
Nu labi.
Fantas...
- Nebaidieties. - Nē, nebaidos.
Tas ir... Lai kas tas būtu. Milzīgs kaut kas, vai ne?
Sisenis.
Ir pirmais rīts, un man jau uzbrūk,
zin, milzīgs dievlūdzējs.
Man šodien gribētos ko citu.
Ideālā gadījumā - kaut ko tādu, lai nav jāriskē ar dzīvību vai veselību.
Par laimi, viesnīcas menedžeris Gevins mani uzaicinājis uz golfa spēli.
Tas ir aizraujoši.
Proti, cilvēki te spēlē golfu, tātad tam ir jābūt droši.
"Izmantojiet golfa laukumu uz savu risku.
Viņi nespēj uzņemties atbildību ne par kādiem zaudējumiem -
bojājumiem un/vai ievainojumiem. Fatāliem vai citādiem."
Man būs īsi jāaprunājas ar Gevinu.
Skukuza golfa laukums atrodas vienā no mežonīgākajām vietām pasaulē.
Te nekas netur dzīvniekus pa gabalu. Pat ģērbšanās noteikumi.
Tātad te nav žoga? Nu...
Tieši tā.
Kā tas darbojas?
Ja mēs iesitam bumbiņu garā zālē, tad - var droši teikt - tur arī atstājam.
- Jā. - Turiet galvu nolaistu,
ja krūmos aiz jums kaut kas čab.
Iesim un sēdināsim Jūdžīnu mašīnītē?
Aiziet!
Nu ja. Braucam.
Pagājušajā nedēļā tieši acu priekšā te nofilmēju nīlzirgu.
- Te, uz fērveja. - Oho.
Nīlzirgi nepilnās 10 sekundēs var noskriet 100 metrus.
Jādabū bumbiņa prom no paliktņa mazāk nekā deviņās sekundēs.
Nu tas tiešām ir kaut kas.
Jā. Ak tu pasaulīt. Paskatieties.
Apžēliņ!
Nīlzirgs ir visbīstamākais dzīvnieks.
Tas nogalina vairāk nekā jebkurš cits dzīvnieks.
Zinu, kāpēc jūs tā darāt.
Ziniet, Gevin, ir gana grūti pārsist pāri ūdenim.
Viņš mēģina mani izsist no līdzsvara.
Zin: "Nīlzirgs ir visbīstamākais dzīvnieks."
Tas ir negodīgs spēlētājs. Nešķita, ka viņš ir negodīgs spēlētājs.
Varat turēt galvu lejā. Es jūs sargāšu.
Nē!
Pamēģināsim vēlreiz.
Tas putns smējās?
Kur viņš palika?
Viņš aizpeldēja aiz mums.
- Paskatīsimies, kā tas jādara. Aiziet! - Labi. Nu tā.
Paskatīsimies.
Jā, kungs.
Es nedaudz pietēloju, jo negribēju izrādīties. Tāpēc es...
Labi, tas kļūst nedaudz spokaini, ne?
Es došos uz pusdienošanas zonu un varbūt paslēpšos aiz kādiem bērniem.
Pēc šīs golfa spēles
man nešķita, ka ir iespējams vēl vairāk pietuvoties savvaļas dzīvniekiem.
Bet Bonga man ir noorganizējis piedzīvojumu,
kas, kā viņš sola, tuvu kontaktu pacels jaunos augstumos.
Vispirms mums tur jānokļūst.
Ak vai. Paskatieties uz tiem bifeļiem. Oho, cik tie ir lieli.
Esot tādas sejas, kas liekot satiksmei apstāties,
bet viņi to pacēluši nākamajā līmenī.
Vispār viņi skatās tieši mums virsū.
Labi, nu tas kļūst nedaudz bailīgi.
Nu, lai viņi skatās.
Dažreiz jāparāda tiem dzīvniekiem, kurš te ir boss.
Un es noteikti varu to izdarīt no šīs mašīnas aizmugurējā sēdekļa.
Labās ziņas? Varu atķeksēt vēl vienu no lielā piecinieka. Sliktās?
Viņi gadā var nogalināt 200 cilvēkus. Es labprāt pieturēšos pie viņu grafika.
Pēc mežonīgā sastrēguma
es beidzot satieku Pīteru, Krīgera parka galveno vetārstu.
Tā, Pīter, ko tieši mēs šodien darīsim?
Tā, šodien mēs ceram padarīt nekustīgu ziloni,
jo mēs gribētu, kamēr iespējams, veikt vispārējo veselības pārbaudi.
Nebiju dzirdējis tik ikdienišķi sakām "padarīt nekustīgu ziloni".
Ko tieši varētu darīt es?
Mēģināsim, lai jūs varētu mums palīdzēt pēc iespējas vairāk.
Labi. Bet ceru,
ka viņi nerēķinās, ka darīšu pārāk daudz,
jo mans žanrs ir komēdija.
Mēs, aktieri, esam pieraduši pie drošības instruktāžām,
bet šodien īpaši esmu pati uzmanība.
Ja redzat, ka zilonis sāk kustēties, pat ja sāk urinēt, lūdzu, sakiet man,
jo tas nozīmē, ka zilonis sāk mosties.
Ja zilonis sāk urinēt,
cik tālu ir jāatkāpjas?
Nē, ir jāsāk skriet.
Jāsāk skriet.
- Jā. - Skaidrs.
Es īsti neesmu draugos ar helikopteriem,
tāpēc es atrodos izsekošanas auto kopā ar Pītera kolēģi Mišelu.
Es cilvēkiem iesaku nebūt helikopterā, kad viņi šauj šautriņu.
Man nav jāsaka divreiz.
Ei, tas izskatās pēc mūsu tēviņa.
Viņi tagad mēģinās ar helikopteru dzīt dzīvnieku šajā virzienā,
- un tad Pīters izšaus šautriņu. - Skaidrs. Sapratu.
Oho. Paskat.
Skat, cik apbrīnojami lido. Esat kādreiz ko tādu redzējis?
Viņš iet tieši tur, kur viņi grib.
- Labi, viņš sāk klupt. - Nu re.
- Jā. Nu viņš noguļas. - Nu re. Jā.
Viņi apgāzīs viņu uz sāna.
Tas bija neticami.
Šādas ātrās pārbaudes kā šī ļauj uzraudzīt ziloņu populācijas veselību.
Komandai tagad ir mazāk par pusstundu, lai ievāktu datus,
pirms izies nekaitīgais nomierinošais līdzeklis.
Jūsu pirmais zilonis. Nāciet pataustiet.
Viņš ir mierīgs un labā stāvoklī, lai mēs varētu ar viņu darboties.
Viņš tagad ir mierīgāks par mani.
Mani īpaši neaizrauj dramatiskas medicīniskas darbības.
Piemēram, tagad viņi... pleš vaļā viņa muti.
Labi, tagad viņi š... Ak vai.
- Pagaidām viss labi? - Pagaidām viss labi.
Labi. Turpiniet man ziņot.
Labi.
- Jūdžīn, varbūt jūs... - Jā?
...gribat mums palīdzēt ievākt paraugus?
- Ievākt paraugus? - Paraugus, jā.
- Jā? - Jums vajag lielu cimdu.
Varat iztēloties...
Es nezinu. Nedomāju...
- Tas ir šajā galā... - O, jā. Nē.
Nē. Nē.
Man nepatīk, kādā virzienā tas iet.
- Labi, jūs ievāksiet fekāliju paraugu. - Jā.
- Tā, es negribu visu... Jā. - Ievākšu fekāliju paraugu?
Nu ja. Un ja nu lielais puika pamostas, kamēr es, ziniet, būšu tur?
Neesiet pārāk maigs.
Ak dievs. Ak dievs. Piedošanu.
- Viņš sasprindzina. - Tiešām?
- Jā. - Labi.
Un es viņu nevainoju!
- Dabūsiet? - Nezinu.
- Pataustiet apkārt. - Pataustiet jūs. Ko teiksiet?
- Nu jau būs. - Nu re.
Teikšu godīgi, pirmo reizi iebāzu roku ziloņa dupsī.
Šo darbiņu var izsvītrot.
Viena no visu laiku baisākajām pieredzēm...
- Nu, tās gluži nav fekālijas, ne? - Nē. Nē, nav.
- Palīdzēšu. - Lai veicas. Es nezinu, cik dziļi jābāž.
- Paskatīsimies. - Bet ja vajag taksi...
Labi.
- Saprotat? - Dabūju.
Labi.
- Mums vajag šo. - Jā.
Jautri. Āfrika.
Ziloņi nekad neaizmirstot, tā...
Domāju, viņš meklē jūs, Jūdžīn.
Bez jokiem. Ticiet, es vienkārši te nedaudz noliekšos.
Nedomāju, ka atgriezīšos šajā laukā,
jo viņš pazīs šo roku, saprotat?
Varbūt sejas neatšķir tik labi, bet viņš paskatīsies uz šo roku un, zin...
Redzēt šo lempīgo dzīvnieku,
kad ir iespēja tam pieskarties, sajust,
sajust viņa sirdspukstus, nu, tas bija visai apbrīnojami.
Nevarētu teikt, ka esmu dzīvē ko tādu piedzīvojis,
un droši vien vairs nepiedzīvošu,
bet tas tik bija kaut kas.
Esmu sapratis, ka tad, kad Āfrikā noriet saule,
nedrīkst pieņemt, ka tajā dienā mežonīgos zvērus vairs neredzēsi.
- Skat, skat, kas uz ceļa. - Jā?
Hei, ei.
Tā ir hiēna.
- Hiēna? - Jā.
- Nu re. - Paskat.
Oho.
Kad mēs ar Bongu braucam atpakaļ uz viesnīcu,
daži parka nakts dzīvnieki iznākuši laukā mūs aprīt...
Piedošanu, apskatīt.
Tālāk pa ceļu ir vēl. Ātri, ātri. Aiziet, aiziet!
Reku tās ir.
Un īstenībā tās šajā brīdī medī.
Nu, cerams, ēdienkartē neesam mēs.
Paga, skat. Kas tas? Kas tas?
- Trusis? - Tas ir krūmu zaķis.
Tas nav viens no lielā piecinieka, ne?
- Krūmu zaķis? - Nē. Nē.
- Degunradzis gan ir no piecinieka. - Jā.
Kādas izredzes šodien redzēt degunradzi?
Parkā redzēt degunradzi var ļoti reti, jo tie ragu dēļ izmedīti.
Pirms desmit gadiem redzēju degunradzi kādas trīs reizes nedēļā.
Tagad mēs varam degunradzi neredzēt kādu mēnesi.
Esmu nobažījies, ka tad, kad mans dēls izaugs, viņam nebūs iespējas tos redzēt.
Ak vai. Vienkārši šausmīgi.
Neticu, ka to saku,
bet Dienvidāfrikas savvaļas dzīvnieki sākuši atstāt uz mani tādu ietekmi,
kādu es negaidīju.
Man patika tā pieredze, ka biju tik tuvu zilonim.
Un vērot safari dzīvniekus -
Toronto ko tādu neredz.
Bet sēdēt uz terases dēļiem pie uguns, malkot labu kabernē -
tas ir jauks dienas noslēgums te, Āfrikas savvaļā.
Trīs no lielā piecinieka redzēti. Atlikuši lauva un degunradzis.
Pēdējo 10 gadu laikā degunradžu populācija Krīgera parkā samazinājusies par 75%.
Lai tos redzētu, man jādodas prom no parka.
Pirmīt man izdevās izvairīties, bet šoreiz
nekā neizbēgšu no sev nemīļākā transporta līdzekļa.
Mēs lidosim ar helikopteru.
Teikšu atklāti, helikopteri man nerada patīkamas sajūtas.
Man ir bail no augstuma.
Konkrēti - no krišanas lejā.
Turpinu sev atkārtot - tas viss lielā piecinieka dēļ.
Tur zem koka sēž ziloņu tēviņš.
Es skatos uz priekšu uz kalnu.
Nu tā. Cietzeme.
Laba sajūta.
- Priecājos iepazīties. Laipni lūdzu. - Priecājos. Jūdžīns.
Petronela. Ejam.
Leciet iekšā pie manis un Gūfija - mana suņa.
Sveiks, Gūfij. Gūfij, Gūfij.
Petronela ir atbildīgā par Care for Wild,
lielāko degunradžu rezervātu pasaulē.
Kad redzēsiet degunradzi, tas ieņems vietu jūsu sirdī, uzmanieties!
Tā varētu jums būt jauna mūža mīlestība.
Kas tāds man nekad nav šķitis iespējams, bet paskatīsimies.
Kopš 2011. gada šejienes komanda izglābusi vairāk nekā 100 degunradžus.
Kad es ierodos, tieši ir mazāko barošanas laiks.
- Oho, tā tik ir pudele. - Jā.
Kā jūs dabūjat mazuļus šurp?
Mēs tos pasaucam.
Aiziet, Jūdžīn! Sauciet, sauciet!
Mums labi sanāk.
Te jūsu mazulītis.
Nāciet, nāciet!
- Skatieties! Tas ir Denijs, lielais. - Oho. Tie ir lieli.
- Un tas... - Ļoti lieli mazuļi.
Labi, tā. Un paceliet šādi.
Izcili. Izcili.
- Viņš izdzēra. - Izcili. Tāpēc mēs tiem dodam divas.
Pēdējo reizi baroju no pudelītes pirms 36 gadiem,
un pudele bija daudz mazāka, tāpat arī mana meita.
Viņš ir nedaudz mazāks, nekā viņam būtu jābūt,
jo viņam bija tikai mēnesītis, kad tika nomedīta viņa mamma.
Ai.
Par spīti rezervāta pūliņiem,
ja malumedniecība turpināsies tagadējā apjomā,
15 gadu laikā savvaļas degunradži varētu izmirt.
Šos radījumus nogalina satraucošā tempā,
un tas, ka cilvēki savāc šos bāreņus
un kaut kā nogādā šurp, domāju, ir kā brīnums.
Man sāk iepatikties šīs radībiņas. Šīs mīļās radībiņas.
Tā man bija ļoti, ļoti jauka pieredze.
Šiem degunradžiem piemita kaut kas patiesi burvīgs.
Es tikai prātoju: "Nespēju noticēt, ka baroju degunradzi."
Petronelas mērķis ir visus viņas degunradžus bāreņus
palaist atpakaļ dabiskajā vidē.
Un viņa grib man parādīt kaut ko ļoti īpašu.
Mēs braucam apskatīt degunradžus,
kurus jau esam atbrīvojuši, un paskatīties, kā viņiem klājas.
Ziniet, degunradžiem ir jādzīvo savvaļā.
- Viņu vieta ir tur. - Jā.
Tas ir trakums.
Viens, divi, trīs, četri, pieci. Tas ir brīnumains skats.
Tas ir vienreizīgi, Petronela.
Es nekad nebiju domājis, ka redzēšu ko tādu.
Divi no šiem degunradžiem, Vintira un Storms, iekļuvuši vēsturē.
Vintira auga kopā ar citu bāreni, vārdā Storms.
- Un tur ir Blizija. Tāds brīnums. - Oho.
Pirmais pasaulē.
Pirmais mazulis, kas piedzimis diviem bāreņiem.
Ziniet, mums tas ir pirmais solis uz mēness.
- Tas ir iespējams. - Jā, jā.
Tā ir cerība. Jauns laikmets degunradžiem.
Oho. Brīnumaini.
Redzētā bārene degunradze, kura nupat dzemdējusi mazuli,
bija paliekoša aina, kad man jādomā, ko man nozīmē Dienvidāfrika.
Šī valsts ļoti atšķiras no visām, kurās esmu bijis.
Un tā uz mani atstājusi paliekošu iespaidu.
Man šķita, ka redzēt dzīvniekus savvaļā būs tāpat kā tos redzēt televīzijā.
Es tik ļoti kļūdījos.
Atrasties tik tuvu tiem dzīvniekiem -
tas to dara aizraujošāku, nekā es biju iedomājies.
Ikdienā mēs nedomājam par šejienes dzīvniekiem.
Mēs nedomājam par degunradžu iespējamo izmiršanu.
Atrodoties šeit, mēs nonākam tā visa centrā.
Šādas pieredzes gadās reizi mūžā,
un es tiešām redzēju brīnišķīgas lietas,
kādas vairumam cilvēku varētu nebūt iespējas redzēt.
Šķiet, redzēju četrus no lielā piecinieka.
Acīmredzot labs vidējais rādītājs.
Es nedabūju redzēt lauvu,
bet, kad atbraukšu mājās, noskatīšos Karali Lauvu.
Tulkojusi Laura Hansone