Üks kuulus filosoof ütles: „Maailm on raamat
ja see, kes ei rända, loeb sellest vaid ühe lehekülje.“
Pean ütlema,
et olen mõne lehekülje lugenud ja pole raamatust vaimustuses.
Ma ei oota reisimist mitmel põhjusel.
Kui on külm, ei tunne ma end mugavalt.
Talisuplus alasti?
- Jah. - Suurepärane kutse.
Kui on liiga palav, siis teate mis? Ma ei tunne end mugavalt.
Ma ei saa nii kiiresti.
- Aga ma olen 75-aastane. - Kas vajad abi?
Ei, saan ise.
Võibolla on aeg oma silmaringi laiendada.
Oh heldust.
Pistsin esimest korda käe elevandi tagumikku.
Plussiks on see,
et peatun uskumatutes hotellides.
See on vapustav.
Konks seisneb selles, et pean ka väljas toimuvat avastama.
- Ettevaatust. - Ära sa märgi.
- Ilus mägi. - See on vulkaan.
See on vulkaan?
Olen seda maailma terve elu vältinud.
Sadie.
Oh heldust.
Lihtsalt ellu jääda oleks juba tore.
See on viimane kord, kui soomlasega viis pitsi viina joon.
Kui rääkisin inimestele, et lähen Lõuna-Aafrikasse safarile,
vastati mulle: „Küllap oled nii elevil.“
Ja ma ütlesin: „Peaksin olema.“
Aga ma ei armasta eriti loodust.
LÕUNA-AAFRIKA
Olen vaadanud loodussaateid
ja näinud kõiki loomi, keda siin näha võib,
ning ma ei pidanud selleks teise maailma otsa reisima.
Aga siin ma olen, vaieldamatult kaunis riigis.
Siin elab seitse protsenti maailma imetajate ja roomajate liikidest.
Ma armastan loomi,
ent kõiki, kes näevad mind lõunaeinena, eelistan turvaliselt diivanilt vaadata.
Tere, ma olen Bonga.
Bonga, Eugene.
- Rõõm kohtuda. Tule peale. - Rõõm kohtuda.
Mul ongi siiras rõõm Bongaga kohtuda,
kuna ta on giid, kes mind turvaliselt hotelli viib.
Krügeri rahvuspark on üks Aafrika suurimaid kaitsealasid.
Selle pindala on üle 20 000 ruutkilomeetri
ja see on nagu New Jersey, kus elavad lõvid ja hüäänid.
Räägitakse, et Krügerit külastab igal aastal miljon inimest.
Aga keegi ei ütle, kui paljud sealt naasevad.
Kas selles pargis on igat liiki loomi?
Krügeri rahvuspark on tuntud loomaliikide suure viisiku järgi.
Nende loomadega on ohtlik jalgsi liikudes kohtuda.
Suurde viisikusse kuuluvad...
Elevant, pühvel, lõvi, leopard
ja viimane on ninasarvik.
Väga hea.
Kas see on hotell?
Jah. See on maagiline paik.
Vapustav.
Niisiis, Eugene, roni maha ja mine mööda raudteed.
Maha ja mööda raudteed?
Vinge. Mu hirm nahka pistetud saada on asendunud
hirmuga rongi alla jääda.
Tere tulemast Krüger Shalatisse, Eugene. Olen Gavin.
Gavin. Kuidas läheb?
Väga hästi, tänan.
Gavin on ühe maailma ainulaadseima hotelli juhataja.
Krüger Shalati koosneb 13 rongivagunist,
mis asuvad 300-meetrisel sillal Sabi jõe kohal.
See tekitab korraliku ummiku. Hotell raudteel.
Vähe teistmoodi, eks?
Ma pole iial sellist hotelli näinud.
Saja aasta eest oli see raudtee ainus võimalus kaitseala külastada,
kuid 1973. aastal selle kasutamine lõpetati.
Osaliselt oli põhjuseks suur rongi alla jäänud loomade hulk.
Need renoveeritud vagunid on hangitud
kõikjalt üle Aafrika, et see ehituspärl rajada.
- Kas vahetame või sul on hästi? - Ei. Mul on hästi.
Hotell avati 2020. aastal
ja see pakub uskumatuid vaateid uskumatult ohtlikest asjadest.
Eile öösel nägime oma öökaamerates siinsamas lõvisid.
- Otse meie all. - Ei.
Mõned külalised kuulsid nende möirgeid ja küsisid,
- kas lõvid on terrassil. - Ei. Nalja teed.
Kas nad olid terrassil?
- Ei olnud. - Hea küll.
- Siin on üsna turvaline... - Üsna, mitte täiesti turvaline.
- Üsna turvaline. Selge. - Nojah, pea meeles, et oleme Aafrikas.
Selge.
Ma ei unusta hetkekski, et olen Aafrikas.
See on kõikjal minu ümber ja see on erakordne.
Vaata aga.
See on parim koht, kus istuda ja terve päev loomi vaadata.
- Mis see oli? - See oli jõehobu.
Hea küll.
- Kas näitame sulle su tuba? - Jah.
Teeme seda.
Oleme sulle safari broneerinud.
Kui oled end sisse seadnud, kohtume sõidukil.
Aitäh.
Vagunid on 1950. aastatest.
Ent nendele on lisatud luksuslikkust, mis ausalt öeldes sobib mulle hästi.
See on üsna võrratu.
Tunned siin kindlalt, et oled Aafrikas.
Jah. Ma ei tea, mis see oli.
Tänu rõdule ja põrandast laeni ulatuvatele akendele
tunned end loodusele lähedal.
Vahest liigagi lähedal.
Mis see veel on?
Hüva, kedagi tapetakse. Ma ei tea, mis heli see oli.
See oli nagu kohutav, ee, löök. Miski hakkis.
Inimesed aina räägivad suurest viisikust.
Mina tahaks sellel reisil ühe eesmärgi saavutada - ellu jääda.
See on üsna vapustav.
Ent julge hundi rind on rasvane, nii et lähen Bongaga safarile.
Kui oled masinas, siis väljuda ei tohi. Püsid terve aja istmel...
- Heldeke. Vaata aga. - Krokodill.
See on võrratu suur krokodill.
Kas näed hambaid,
- kuidas need välja ulatuvad? - Ma näen hambaid.
See on surma naeratus.
Ta võib inimese pooleks hammustada.
See tundus ebareaalne.
Tundub, nagu ta oleks siia sokutatud,
et turistidel oleks midagi vaadata.
Vaata ettepoole. Leopard.
Oo jaa.
- Mu esimene leopard. - Ta kuulub suurde viisikusse.
Nii juba läheb.
Seis. Vaata vasakule.
Elevant.
Ta kuulub ka suurde viisikusse.
Vaata aga.
Neil on erinevaid suhtlemisviise.
Nende kõht koriseb vapustavalt
ja see saadab signaali mööda maapinda
ning neil on taldadel retseptorid,
mis vibratsiooni tajuvad.
Jah.
- Meil läheb hästi. - Läheb jah.
Kaks on juba nähtud. Nad nagu ihkaks minuga kohtuda.
Ilmselt on „Schitt's Creeki“ fännid.
- Vaata, mis teel on. - Kas jõehobu?
Ei. See on tüügassiga.
- See on tüügassiga. See on juba liig. - See on tüügassiga.
Jah.
Ta ei näe eriti meeldiv välja.
Neil on võrratu kuulmismeel.
Miski peab neil hästi olema.
Öeldakse, et miski pole võrreldav Aafrika päikeseloojanguga.
Ja pean ütlema,
et naudin seda päikeseveeru oma mugavast džiibist.
Teeme jalutuskäigu.
- Peame kõndima? - Kõndima. Jah.
Me ei tohi autost väljuda.
Hüva, mulle meeldivad loojangud,
aga ma ei taha sellepärast nahka pistetud saada.
Bonga kinnitab, et see on ohutu.
Ja miski ei tõesta ohutust paremini kui relvastatud ihukaitsja.
See tundub päris võimas relv.
Jah.
- Kõnnime hanerivis. - Hästi.
Kui näed pühvlit või jõehobu, siis hüüad:
„Pühvel vasakul, jõehobu paremal.“
Mind hirmutab, et mina pean ütlema:
„Jõehobu vasakul, ninasarvik paremal.“
Ja te olete siis, nagu: „Mida?“
Kas sul on küsimusi?
„Miks me seda teeme?“ on esimene küsimus.
- Hüva. Kõnnime hanerivis. - Jah.
Kui päike hakkab loojuma, tulevad kaslased välja?
Jah. Kaslased tulevad pimedas välja,
sest nad näevad pimedas väga hästi.
Sa pole hanerivis.
Vabandust. Minu viga. Vabandust.
- Millele sa osutad? - Ahvidele.
- Vaata ahve vasakul. - Ahvid?
Ahvid ronivad puude otsa,
kui pimedaks läheb.
Sa pole hanerivis. Kas üritad mind tappa?
- Tule edasi. - Hei, vaata.
Kutsume seda loojangusöömaks.
Mina ütlen selle kohta: „Nii juba läheb.“
Meil on kuivatatud tüügasseavorsti.
- Edasi. - Ja siis on meil krokodillišnitslit.
- Krokodillišnitslit? - Jah.
Vaatan hea meelega, kuidas seda sööd, Bonga.
See on imeline.
Võtan vist ainult toonikuga viina.
Suurepärane.
- Terviseks. - Terviseks.
Terviseks.
Meil läks üsna hästi. Nägime huvitavaid asju.
- Nägime palju loomi. - Jah.
See oli vist sinu teene.
Ma ei tea, mida sa tegid, aga kuidagi korraldasid selle.
Kui näed loomi teleris, oled turvalises keskkonnas.
Siin aga oled nende pärusmaal.
Ja tunnetad siin teatud ohtu,
mis tekitab põnevust.
See on kaunis.
Looduses on põnev neid loomi näha,
kuid ma poleks nii vaimustuses, kui oma hotellist looma leiaksin.
Hoian aknad kinni.
Üks asi, mis mul kindlasti magada ei lase,
on kuulda mõnd looma elu eest kisamas,
kui mõni teine olend teda tükkideks rebib.
Pärast üllatavalt head und
olen valmis hommikueineks, enne kui minust kellegi hommikueine saab.
- Tere hommikust, Eugene. - Hei.
Kuidas meie juures peatumine meeldib?
- Seni on kõik hästi. Jah. - Seni on kõik hästi.
Sa meeldid sellele putukale.
Mida? Mis see on?
- Siin on putukas. - Oh heldust.
- Tee mulle teene. Nipsuta ta minema. - Hästi. Teeme ära.
Fantast...
- Ära karda. - Ma ei karda.
See on... Mis iganes see on. Mingi pirakas, eks ole?
Ritsikas.
Täna on esimene hommik ja mind ründavad juba
hiiglaslikud palvetajaritsikad.
Täna võiks midagi uut proovida.
Loodetavasti miskit, mis ei sea ohtu elu ega jäsemeid.
Õnneks on hotellijuhataja Gavin kutsunud mind golfi mängima.
See on üsna põnev.
Seal mängitakse golfi, seega peab see ohutu olema.
„Kasutage golfirada omal riisikol.
Nad ei võta vastutust kaotuste, kahjude ega vigastuste eest,
mis lõppevad surma või muu tagajärjega.“
Pean Gaviniga vestlema.
Skukuza golfirada on üks maailma metsikumaid.
Miski ei hoia loomi eemale. Isegi soovituslik riietus mitte.
Aeda polegi?
Just nimelt.
Kuidas see toimib?
Kui lööme palli puude vahele,
siis jääb see üsna kindlasti sinna.
- Jah. - Hoia pea all,
kui selja taga võsas ragistamist kuuled.
Kas viime Eugene'i golfikäru peale?
Läheb lahti.
Hakkame liikuma.
Eelmisel nädalal filmisin otse meie ees jõehobu.
Otse muru peal.
Jõehobu võib läbida sada meetrit vähem kui kümne sekundiga.
Nii et alustan mängu vähem kui üheksa sekundi pärast.
See on vapustav.
Jah. Heldeke. Vaata seda.
Ah sa mait!
Jõehobu on kõige ohtlikum loom.
Ta põhjustab rohkem surmi kui ükski teine loom.
Tean, miks sa seda teed.
Tead, Gavin, üle vee on niigi raske lüüa.
Ta üritab mind töödelda.
Teate küll: „Jõehobu on kõige ohtlikum loom.“
Ta on räpane mängija. Ma ei oodanud seda.
Jälgi palli, mina valvan su seljatagust.
Ei!
Proovime uuesti.
Kas see lind naerab?
Kuhu ta kadus?
Ta läks meie taha.
- Vaatame, kuidas see käib. Anna minna. - Hüva. Hästi.
Vaatame.
Just nii.
Hoidsin end tagasi, kuna ei tahtnud talle häbi teha.
Hästi, see kisub hirmsaks.
Ma suundun einestamisalale ja võibolla varjun mõne lapse taha.
Pärast sellist golfimängu mõtlesin,
et siin pole võimalik loomadele enam lähemale sattuda.
Ent Bonga on korraldanud mulle seikluse,
mis annab tema sõnul uue tähenduse väljendile „füüsiliselt lähedal“.
Esmalt peame kohale jõudma.
Vaata neid pühvleid. Vau, kui suured nad on.
Olen kuulnud välimusest, mis paneb autod seisma,
ent need tüübid viivad selle uuele tasemele.
Nad jõllitavad meid.
Hüva, see on juba hirmutav.
Las jõllitavad.
Vahel tuleb loomadele näidata, kes on boss.
Ja ma suudan seda auto tagaistmelt teha.
Tore, et veel üks loom suurest viisikust on nähtud. Halb uudis on see,
et nad põhjustavad aastas 200 inimese surma. Nii et ma ei kiirusta neid tagant.
Pärast elukate tekitatud ummikut
kohtun viimaks Krügeri pealoomaarsti Peteriga.
Peter, mida me täpsemalt täna teeme?
Üritame täna elevanti uimastada,
kuna tahame talle tervisekontrolli teha.
Ma pole kuulnud kedagi nii muuseas elevandi uimastamisest rääkimas.
Mis minu roll selles on?
Tahame, et aitaksid meid nii palju kui võimalik.
Hüva. Aga loodan, et nad ei sõltu minust liialt,
sest ma olen koomik.
Näitlejad on ohutusinstruktaažidega harjunud,
kuid täna olen eriti tähelepanelik.
Kui näete, et elevant liigutab või kasvõi urineerib, andke mulle teada,
sest see tähendab, et ta hakkab ärkama.
Kui elevant hakkab urineerima,
kui kaugele peaksin seisma?
Ei, siis pead jooksma.
Jooksen.
- Jah. - Selge.
Helikopterid pole mu lemmikud,
nii et sõidan saateautos Peteri kolleegi Michele'iga.
Ma ei soovita helikopteris olla, kui nad loomi nooltega lasevad.
Mind pole vaja veenda.
Hei, paistab, et leidsime oma looma.
Nad üritavad helikopteriga looma siiapoole ajada
- ja siis Peter laseb uimastava noole. - Hästi. Selge.
Vaata aga.
Vaata, kui imeliselt ta lendab. Oled midagi sellist näinud?
Elevant läheb täpselt sinna, kuhu nad tahavad.
- Hüva, ta hakkab vaaruma. - Siit see tuleb.
- Jah. Ta heidab nüüd pikali. - Siit see tuleb. Jah.
Nad tõmbavad ta külili.
See oli vapustav.
Sellised juhuläbivaatused aitavad jälgida
elevantide populatsiooni tervist.
Tiimil on vähem kui 30 minutit, et terviseandmeid koguda,
enne kui kahjutu rahusti mõju kaob.
Su esimene elevant. Tule katsu teda.
Ta on rahulik ja heas seisundis, et saaksime ta kallal töötada.
Ta on rahulikum kui mina.
Ma ei salli eriti meditsiinilist draamat.
Nagu praegu nad tirivad ta suud lahti.
Hüva, nüüd nad...
- Seni on kõik hästi? - Seni on kõik hästi.
Hüva. Hoia mind kursis.
Hästi.
- Eugene, kas sa... - Jah?
...tahad aidata meil proove võtta?
- Proove võtta? - Jah, proove.
- Jah? - Vajad suurt kinnast.
Kujutad ette...
Ma ei tea. Ma ei usu...
- Selles otsas... - Oo jaa. Ei.
Ei.
Mulle ei meeldi, mis suunas see tüürib.
- Hüva. Võtad väljaheiteproovi. - Jah.
- Ma ei taha kõike... Jah. - Võtan väljaheiteproovi?
Hästi. Ja mis siis, kui mürakas ärkab üles,
kuni ma seal sobran?
Sa ei pea liiga hell olema.
Oh heldust. Vabandust.
- Ta tõmbab pingule. - Kas tõmbab pingule?
- Jah. - Hea küll.
Ma ei pane seda pahaks!
- Saad midagi? - Ma ei tea.
- Võid ringi kombata. - Kompa ise ringi. Mis arvad?
- Siin see on. - Nii juba läheb.
Pistsin esimest korda käe elevandi tagumikku.
See on nüüd enne surma tehtud.
See oli üks kõige hullemaid asju, mida ma...
- See pole päris väljaheide, ega ju? - Ei ole.
Pean sind vist aitama.
Edu. Ma ei tea, kui sügavale minna.
- Vaatame. - Aga kui pead Uberit kasutama...
Hüva.
- Mõistad mind? - Sain kätte.
Hea küll.
- Seda tahamegi. - Jah.
Aafrikas on lõbus.
Elevandid ei pidavat midagi unustama.
Ta otsib vist sind, Eugene.
Ära sa märgi. Usu mind, poen veidi rohkem peitu.
Ma ei usu, et siia paika naasen,
sest ta tunneb selle käe ära. Mõistate?
Ta ei pruugi nägusid mäletada, aga ta näeb seda kätt ja teate küll...
Nägin seda pirakat looma
ja sain võimaluse teda katsuda, tunnetada
ja tema südamelööke tunda. See oli üsna vapustav.
Ma ei saa öelda, et olen elus midagi sellist kogenud
ja ilmselt enam ei koge ka,
kuid see oli midagi erilist.
Olen mõistnud, et kui Aafrikas päike loojub,
ei saa eeldada, et tänaseks on loomadega ühel pool.
- Vaata, mis tee peal on. - Jah?
Hei.
See on hüään.
- Hüään? - Jah.
- Seal ta on. - Vaata aga.
Kui Bongaga hotelli suundume,
on osa pargi ööloomi tulnud meiega maiustama...
Vabandust, tutvuma.
Neid on tee peal veel. Kiiresti. Edasi.
Seal nad on.
Nad peavad praegu jahti.
Loodetavasti pole meie nende menüüs.
Oota, vaata. Mis see on?
- Kas see on jänes? - See on võsajänes.
Ta ei kuulu suurde viisikusse, ega ju?
- Võsajänes? - Ei.
- Ninasarvikud on suures viisikus. - Jah.
Kui suur on tõenäosus täna ninasarvikut näha?
Pargis näeb väga harva ninasarvikut,
sest neid salakütitakse nende sarve pärast.
Kümne aasta eest nägin ninasarvikut kolm korda nädalas.
Nüüd ei pruugi me vahel kuu aega ninasarvikut näha.
Kardan, et mu poeg ei näegi ninasarvikut, kui suureks saab.
Pagan. See on kohutav.
Uskumatu, et seda ütlen,
ent Lõuna-Aafrika loodus avaldab mulle mõju,
mida ma ei oodanud.
Mulle meeldis elevandile nii lähedal olla.
Ja safaril loomade nägemine
oli midagi sellist, mida ei juhtu Torontos.
Ent terrassil lõkke ääres mõnusat Cabernet'd rüübates
on tore Aafrika looduses päeva lõpetada.
Kolm suurest viisikust on nähtud. Lõvi ja ninasarvik on jäänud.
Viimase kümnendiga on ninasarvikute arv Krügeris langenud 75%.
Seega pean pargist mujale rändama.
Suutsin seda varem vältida, kuid seekord
pole mul pääsu oma enim vihatud transpordivahendist.
Me läheme helikopteriga.
Ma ei salli helikoptereid, ütlen ausalt.
Ma kardan kõrgust.
Eriti kõrgusest kukkumist.
Korrutan endale, et teen seda suure viisiku pärast.
Seal puu all istub elevandipull.
Ma vaatan mäge meie ees.
Nii juba läheb. Kindel maapind.
Hea tunne.
- Rõõm kohtuda. Tere tulemast. - Rõõm kohtuda. Eugene.
Petronel. Lähme.
Hüppa minu ja Goofy kõrvale. Ta on mu koer.
Hei, Goofy.
Petronel veab varjupaika Care for Wild,
mis on maailma suurim ninasarvikute varjupaik.
Kui korra ninasarvikut näed, poeb ta su südamesse, nii et vaata ette.
Võid siin uue elu armastuse leida.
Ma poleks mõelnud, et see võimalik on, aga eks me näe.
Alates 2011. aastast on tiim päästnud üle saja ninasarviku.
Kui saabun, on aeg kõige väiksemaid loomi toita.
- On alles pudel. - Jah.
Kuidas ninasarvikubeebid siia saab?
Kutsume neid.
Anna minna, Eugene. Kutsu.
Meil läheb hästi.
Seal tuleb su pisike.
Tulge, tulge!
- Vaata siia! See on Danny, see mürakas. - Nad on suured.
- Ja see... - Väga suured beebid.
Hüva, siin nad on. Võtad selle niimoodi kätte.
Suurepärane.
- Ta on lõpetanud. - Suurepärane. Seepärast saab ta kaks.
Andsin viimati lutipudelit 36 aastat tagasi
ja pudel oli palju väiksem. Mu tütar samuti.
Ta on veidi väiksem, kui olema peaks,
sest ta oli umbes ühe kuu vanune, kui ta ema kütiti.
Vaatamata varjupaiga pingutustele,
kui salaküttimine samas tempos jätkub,
võivad ninasarvikud 15 aastaga välja surra.
Neid tapetakse häirivas koguses
ja see, et inimesed korjavad need orvud üles
ning nad kuidagi siia toimetavad, on tõeline ime.
Nad hakkavad mulle meeldima. Need armsad loomakesed.
See oli väga armas kogemus.
Nendes ninasarvikutes oli midagi võluvat.
Mõtlesin aina: „Uskumatu, et ninasarvikut toidan.“
Petronel soovib kõik orvud nende loomulikus keskkonnas vabastada.
Ja ta soovib mulle midagi erilist näidata.
Läheme vaatama ninasarvikuid,
kes on juba vabastatud, ning uurime, kuidas neil läheb.
Ninasarvikud tahavad elada vabaduses.
- Seal on nende koht. - Jah.
See on pöörane.
Üks, kaks, kolm, neli, viis. See on vapustav vaatepilt.
See on uskumatu, Petronel.
Ma ei arvanud, et seda kunagi näen.
Kaks ninasarvikut, Wyntir ja Storm, tegid hiljuti ajalugu.
Wyntir paaritus teise orvu Stormiga
ja sellest tuli Blizzy. See on ime.
See on maailmas esimene kord.
Esimene kahe orvust ninasarviku järglane.
See on meie jaoks esimene samm Kuul.
- See on võimalik. - Jah.
See annab lootust. See on ninasarvikutele uus ajastu.
Imeline.
Nägin orvust ninasarvikut, kes sai hiljuti järglase.
Mul kangastub see vaatepilt, kui mõtlen, mida Lõuna-Aafrika mulle tähendab.
See on erakordne maa.
Ja see on jätnud mulle sügava mulje.
Arvasin, et looduses loomade nägemine on nagu nende nägemine teleris.
Kuidas ma eksisin.
Olin loomadele nii lähedal.
See muutis selle palju põnevamaks, kui ma alguses arvasin.
Sa ei mõtle oma igapäevases elus siinsetele loomadele.
Sa ei mõtle ninasarvikute võimalikule väljasuremisele.
Siin oled otse selle kõige keskel.
Sellist asja kogeb üks kord elus
ja nägin võrratuid asju,
mida enamik inimesi ei näe.
Usun, et nägin nelja looma suurest viisikust.
Väidetavalt on see hea tulemus.
Ma ei näinud lõvi,
aga vaatan kodus „Lõvikuningat“.
Tõlkinud Vova Kljain