En stor filosof sagde engang: "Verden er en bog,
og folk, som ikke rejser, læser kun én side i den."
Jeg har læst flere sider, og jeg er ikke vild med bogen.
Der er flere grunde til, at jeg ikke kan lide at rejse.
Når det er for koldt, har jeg det ikke rart.
Vinterbadning? Nøgen?
- Ja. - Sikke en dejlig invitation.
Når det er for varmt, har jeg det heller ikke rart.
Jeg kan ikke løbe så stærkt.
- Men jeg er 75 år. - Skal jeg hjælpe dig?
Nej tak.
Og det er måske på tide at udvide min horisont.
Åh gud.
Første gang med hånden oppe i en elefantrøv.
Men heldigvis
bor jeg på nogle helt utrolige hoteller.
Hold da op. Det er storslået.
Den eneste betingelse er, at jeg skal udforske det, som er udenfor.
- Pas på. - Det siger du ikke.
- Smukt bjerg. - Vulkan.
Vulkan?
En verden, jeg har undgået hele mit liv.
Rolig, Sadie.
Åh gud. Åh gud. Åh gud.
Bare jeg overlever, så er jeg glad.
Det er sidste gang, jeg drikker fem vodkaer med en finne.
Når folk hørte, at jeg skulle på safari i Sydafrika,
sagde de altid: "Wow, glæder du dig ikke helt vildt?"
Og så sagde jeg: "Joh, det burde jeg gøre."
Men jeg er altså ikke så meget til vild natur.
Jeg har set naturudsendelser
og set nogenlunde alle de dyr, man får at se hernede,
uden at behøve rejse om på den anden side af jorden.
Men her står jeg. I et unægtelig meget smukt land.
Levested for syv procent af verdens reptil- og pattedyrsarter.
Jeg er stor dyreelsker,
men alt, hvad der opfatter mig som frokost, iagttager jeg helst
i sikkerhed hjemme i sofaen.
- Goddag, jeg hedder Bonga. - Eugene.
- Hyggeligt at møde dig. - I lige måde.
Det er virkelig rart at møde Bonga,
for han skal fragte mig sikkert hen til hotellet.
Kruger Nationalpark er et af Afrikas største vildtreservater.
Med sine 20.000 kvadratkilometer
svarer det til at fylde New Jersey op med løver og hyæner.
De siger, at en million mennesker besøger Kruger hvert år.
Men de siger ikke, hvor mange der kommer hjem igen.
Kan man møde stort set alle slags dyr her i parken?
Kruger Nationalpark er kendt for de fem store.
Det er dyr, som er farlige at møde til fods.
Og hvad er de fem store?
Det er elefant, bøffel, løve, leopard,
og det sidste er næsehorn.
Det er godt.
Er det hotellet?
- Ja, det er her, magien opstår. - Fantastisk.
Eugene, du stiger ud her og følger skinnerne.
Stiger ud og følger skinnerne?
Super. Min frygt for at blive spist blev hurtigt erstattet
af min skræk for at blive ramt af et tog.
Velkommen til Kruger Shalati. Mit navn er Gavin.
- Gavin. Går det godt? - Fint, tak.
Gavin bestyrer et af verdens mest unikke hoteller.
Kruger Shalati består af 13 togvogne, som holder oppe i luften
over Sabi-floden på en 300 meter lang bro.
Det må skabe en del kødannelse. Et hotel på sporet.
- Lidt anderledes, ikke? - Jeg har aldrig set sådan et hotel før.
For 100 år siden var jernbanen den eneste vej ind i vildtreservatet,
men den blev lukket i 1973,
blandt andet på grund af de mange dyr, der blev dræbt af toget.
Disse ombyggede vogne er blevet indkøbt
fra hele Afrika og danner nu et storslået bygningsværk.
- Skal vi bytte, eller går det? - Nej, det går fint.
Hotellet åbnede i 2020
og giver folk en utrolig udsigt til nogle utrolig farlige ting.
I går nat fangede vores kameraer løver lige hernede.
- Lige neden under os. - Nej!
Nogle gæster hørte dem brøle og spurgte os,
- om de var oppe på terrassen. - Hold da op!
Var de på terrassen?
- Nej. - Godt.
- Her er rimelig sikkert. - Ikke helt sikkert.
- Du må huske på, at vi er i Afrika. - Javel, ja.
Jeg glemmer ikke, at jeg er i Afrika.
Det er overalt omkring mig, og det er betagende.
Hold da op. Se lige der.
Det er det bedste sted at sidde og se på vildtet.
- Hvad var det? - En flodhest.
Okay.
- Vil du se dit værelse? - Ja.
Så kom.
Vi har booket en safari til dig.
Når du lige er kommet på plads, ses vi i vognen.
Tak.
Togvognene er fra 1950'erne.
Men de har indrettet dem med en luksus, som jeg gerne indløser billet til.
Det er meget spektakulært.
Man føler virkelig, man er i Afrika.
Ja... jeg ved ikke helt, hvad det var.
Med altanen og de store vinduer føler man sig tæt på naturen.
Måske lidt for tæt.
Hvad pokker er det?
Noget blev dræbt. Jeg ved ikke, hvad det var for en lyd.
Det var en forfærdelig hakkelyd. Noget hakkede.
Alle taler om de fem store.
Jeg er tilfreds med den ene store på den her tur: at overleve.
Det er helt utroligt.
Men lykken står den kække bi, så jeg tager på safari med Bonga.
Du må aldrig stige ud af bilen. Du skal blive siddende...
Wow!
- Hold da op. Se lige der. - Krokodille. Krokodille.
Det er en fantastisk stor krokodille.
- Man kan se tænderne stikke ud. - Jeg kan godt se dem.
Det kaldes dødens smil.
Sådan en kan bide et helt menneske over.
Den så helt uægte ud.
Den lignede noget, der er anbragt der, så turisterne har noget at kigge på.
- Se derhenne. En leopard. - Nå ja!
- Min første leopard. - Det er en af de fem store.
Sådan.
Stop! Til venstre.
- En elefant. - Endnu en af de fem store.
- Hold da op. - De kommunikerer på flere måder.
De har en fantastisk maverumlen, som sender signaler ned i jorden.
Og så har de modtagere under fødderne, som opfanger vibrationerne.
- Wow. - Ja.
- Det går godt. - Ja.
Det var to. De står i kø for at møde mig. De må være Schitt's Creek-fans.
- Se der. - En flodhest?
Nej, det er et vortesvin.
- Et vortesvin! Det er alt for meget. Wow. - Ja.
Den ser ikke rar ud.
De har en fantastisk hørelse.
Noget godt skal de jo have.
Man siger, at intet slår en afrikansk solnedgang.
Og jeg må indrømme,
at jeg nyder lyset over landskabet her fra den bekvemme jeep.
Nu skal vi gå.
- Skal vi gå? - Ja.
Vi måtte ikke stige ud af bilen.
Jeg kan godt lide solnedgange, men jeg vil ikke ædes for en.
Bonga lover mig, det er ufarligt.
Og intet siger "ufarligt" som en bevæbnet vagt.
- Det er et solidt våben. - Ja.
- Vi går på række. - Okay.
Hvis du ser en bøffel eller en flodhest, råber du bare.
"Bøffel til venstre," "flodhest til højre".
Det skræmmer mig, at det er mig, der skal sige
"flodhest til venstre, næsehorn til højre".
Som om I bare går rundt... "Hvad?"
- Nogen spørgsmål? - "Hvorfor gør vi det her?" er det første.
- Okay, ind på række. - Ja.
Og når solen går ned, kommer kattene frem?
Ja, kattene kommer især frem i mørke, for de har et utrolig godt nattesyn.
Du går ikke på række.
Undskyld.
- Hvad peger du på? - Aberne.
Nå, aber?
Aberne trækker også op i træerne, når det bliver mørkt.
Du går ikke på række. Vil du have mig slået ihjel?
- Værsgo. - Se.
Det kalder vi en "sundowner".
Det kalder jeg en "se, det var bedre".
Vi har tørret vortesvinepølse.
- Javel. Næste. - Så har vi en krokodille-schnitzel.
- Krokodille-schnitzel? - Ja.
Den vil jeg nyde at se dig spise.
Fantastisk.
- Jeg tager en vodka tonic. - Perfekt.
- Skål. - Skål.
Det gik da meget godt. Vi så nogle ret flotte ting.
- Vi så mange dyr. - Ja.
Det havde du vist noget med at gøre. Jeg tror, du havde arrangeret det.
Når man ser dyrene i fjernsynet, er man på hjemmebane.
Herude er de på hjemmebane.
Der er et element af fare,
som skaber et element af spænding.
Hvor er det smukt.
Selvom det er spændende at se dyrene i naturen,
bliver jeg ikke begejstret for at møde et på hotellet.
Jeg holder vinduet lukket.
Det luller ikke mig i søvn at høre lyden af et dyr, der hyler,
fordi noget andet er i gang med at flå det i småstykker.
Efter en overraskende god nats søvn
er jeg klar til morgenmaden, før jeg selv bliver nogens morgenmad.
- Godmorgen, Eugene. - Hej.
Hvad synes du om at bo hos os?
- Tja... Så langt så godt. - Så langt så godt?
Nå, insektet elsker dig.
Hvad? Hvad er det?
Jeg kan se et insekt.
- Gider du lige knipse den væk? - Sådan. Kom her.
Fantas...
- Du skal ikke være bange. - Nej da.
- Det er en... kæmpestor et eller andet. - En græshoppe.
Allerførste morgen, og jeg bliver angrebet af en kæmpestor knæler.
Jeg er klar til noget nyt i dag.
Helst noget, der ikke udsætter liv og lemmer for fare.
Heldigvis har hotelbestyreren, Gavin, inviteret mig på en runde golf.
Det er spændende.
Folk spiller golf derude, så det må jo være sikkert.
"Al færdsel på golfbanen er på eget ansvar."
De påtager sig ikke ansvaret for tab og skader. Heller ikke dødelige.
Jeg må lige have en snak med Gavin.
Skukuza Golfbane er en af de vildeste i verden.
Der er intet, der holder dyrene ude. Ikke engang en dresscode.
- Så der er ikke noget hegn? - Præcis.
Hvordan fungerer det?
Hvis vi slår ud i roughen, lader vi bolden ligge derude.
Husk at dukke dig, hvis det rasler i busken bag dig.
Skal vi få dig op i vognen?
- Sådan. - Så kører vi.
I sidste uge tog jeg en video af en flodhest lige her.
- Den gik på fairwayen. - Wow.
Flodhesten kan løbe 100 meter på under ti sekunder.
Så jeg vil gerne slå ud på under ni.
- Det er virkelig flot. - Ja. Hov, se der.
Føj.
Flodhesten er det farligste dyr. Den dræber mere end noget andet dyr.
Jeg har gennemskuet dig. Det er svært nok at slå over vand.
Han vil hyle mig ud af den. "Flodhesten er det farligste dyr."
Beskidt tricks. Jeg troede ikke, han var sådan.
Bare kig ned. Jeg holder vagt.
Nej!
Vi prøver igen.
Griner den fugl?
Hvor blev den af?
Den er omme bag ved os.
- Vis os, hvordan man gør. - Okay. Se her.
Ja da!
Jeg holdt lidt igen, fordi jeg ikke ville ydmyge ham, så...
Okay, nu bliver det lidt uhyggeligt.
Jeg går op til frokostbordene og gemmer mig bag nogle børn.
Efter den runde golf
troede jeg ikke, det var muligt at komme tættere på naturen.
Men Bonga har arrangeret en oplevelse,
som han lover vil give begrebet "på tæt hold" en helt ny betydning.
Først skal vi lige derhen.
Uha! Se lige de bøfler. Hold op, de er store.
Folk siger, at mit ansigt kan standse trafikken,
men de her går skridtet videre.
De kigger faktisk lige hen på os.
Det er lidt skræmmende.
Nå, lad dem glo.
Nogle gange må man vise dem, hvem der bestemmer.
Og det kan jeg sagtens her fra bagsædet af minibussen.
Den gode nyhed er, at det var endnu en af de fem store. Den dårlige?
Den kan dræbe 200 mennesker om året. Så jeg følger med glæde deres tempo.
Efter den bredskuldrede vejspærring
møder jeg endelig Peter, Krugers chefdyrlæge.
Hvad er det, vi skal i dag?
I dag skal vi immobilisere en elefant,
for vi vil gerne fortage et helbredstjek på den.
Aldrig har jeg hørt nogen sige "immobilisere en elefant" så henkastet.
Hvor kommer jeg ind i billedet?
Du skal hjælpe os mest muligt.
Okay... Men jeg håber ikke, de regner med, at jeg gør særlig meget,
for min baggrund er comedy.
Skuespillere er vant til sikkerhedsbriefinger,
men i dag hører jeg særligt godt efter.
Hvis elefanten bevæger sig eller urinerer, så sig det til mig.
Det tyder på, at elefanten vågner.
Hvis elefanten urinerer, hvor langt væk skal man så stå?
Man skal løbe.
- Løb væk. Modtaget. - Ja.
Jeg er ikke vild med helikoptere,
så jeg kører i sporingsbilen med Peters kollega, Michele.
Jeg fraråder helikopteren, når pilen skal affyres.
Jeg er ikke svær at overbevise.
Det bliver vist ham der i dag.
De bruger helikopteren til at drive dyret herover,
- og så affyrer Peter pilen. - Javel.
Wow! Det var flot.
Se, hvor dygtigt han flyver. Har du set noget lignende?
Den går hen, hvor de vil have den.
- Den begynder at vakle. - Nu falder den.
- Ja, nu lægger den sig ned. - Sådan.
Nu trækker de den om på siden.
Det var utroligt.
Stikprøver som den her giver et billede af elefantbestandens helbred.
Holdet har nu under en halv time til at indsamle data,
før den uskadelige bedøvelse fortager sig.
- Din første elefant. Kom og rør ved den. - Wow.
Den er rolig og i den rette tilstand, så vi kan arbejde med den.
Han er roligere, end jeg er lige nu.
Jeg er ikke så vild med hospitalsserier.
Nu tvinger de hans mund op.
Nu tager de en st... Uha.
- Så langt så godt? - Ja.
- Godt. Hold mig underrettet. - Okay.
- Eugene, vil du tage nogle prøver for os? - Nogle prøver?
Du skal bruge en stor handske. Kan du regne ud...
Jeg ved ikke rigtig...
- Det er i den ende... - Næh nej!
Nej. Nej.
Jeg bryder mig ikke om det her.
Du skal bare tage en afføringsprøve.
- Jeg vil ikke have... - En afføringsprøve?
Javel. Og hvad hvis kæmpen vågner, mens jeg er... I ved... der?
- Du skal ikke være så forsigtig. - Åh gud! Undskyld.
- Han strammer. - Gør han?
Ja! Jeg bebrejder ham ikke!
- Har du noget? - Det ved jeg ikke.
- Føl dig lidt frem. - Det kan du selv gøre.
- Der er det. - Godt.
Det er første gang, jeg har hånden oppe i en elefantrøv.
Så har man prøvet det.
Det var en af de værste oplevelser, jeg nogensinde...
- Det er jo ikke afføring. - Nej. Jeg må hellere prøve.
Held og lykke. Hvor langt skal man op?
- Vi får se. - Måske med en Uber...
- Se selv. - Jeg har det.
- Det er det, vi skal bruge. - Ja.
Der er sjovt i Afrika.
Man siger, at elefanter aldrig glemmer, så...
Han leder nok efter dig, Eugene.
Garanteret. Jeg dukker mig lige lidt.
Jeg tror ikke, jeg kommer tilbage hertil,
for han vil genkende hånden.
Måske glemmer han ansigter, men når han ser den hånd...
At se dette kolossale dyr og få lov til at røre ved det
og mærke dets hjerte slå, var helt fantastisk.
Jeg har aldrig oplevet noget lignende,
og det kommer jeg næppe til igen, men det var stort.
Jeg har indset, at når solen går ned i Afrika,
skal man ikke regne med, at det er slut med de vilde dyr.
Se, hvad der går derhenne på vejen!
Det er en hyæne.
- Hyæne? Der er den. - Ja. Se lige.
Wow.
Da Bonga og jeg kører hjem til hotellet,
kommer nogle af parkens natdyr frem for at æde os... Undskyld, møde os.
Der er flere derhenne. Skynd dig!
- Der er de. - De er på jagt.
Vi er forhåbentlig ikke på menuen.
Se! Hvad er det?
- En kanin? - Det er en krathare.
- Det er ikke en af de fem store, vel? - Nej.
- Næsehornet er en af de fem store. - Ja.
Hvad er chancen for, at vi ser et næsehorn?
Det er sjældent at se næsehorn i parken, for de er blevet skudt for deres horn.
For ti år siden så jeg næsehorn måske tre gange om ugen.
Nu kan der gå en hel måned, uden at vi ser et næsehorn.
Jeg er bange for, at min søn ikke får mulighed for at se et.
Altså... hvor er det forfærdeligt.
Det lyder nok utroligt, men Sydafrikas vilde dyr påvirker mig
på en måde, jeg ikke havde forventet.
Jeg elskede oplevelsen af at være så tæt på en elefant.
Og at få øje på dyr under en safari...
Det er ikke noget, man ser i... Toronto.
Men at sidde på terrassen ved et bål og nyde en skøn cabernet
er en dejlig måde at afslutte dagen på her i Afrikas vilde natur.
Tre af de fem store er klaret. Vi mangler løve og næsehorn.
De seneste ti år er bestanden af næsehorn i Kruger faldet med 75 procent.
Så jeg må ud af parken for at se dem.
Det lykkedes mig at undgå det før, men denne gang
slipper jeg ikke uden om mit mindst foretrukne transportmiddel.
Vi skal med helikopter.
Jeg er ikke vild med helikoptere, hvis jeg skal være ærlig.
Jeg er bange for højder.
Især for at falde ned fra dem.
Jeg minder mig selv om, at det er for de fem store.
Der står en hanelefant under det træ.
Jeg kigger direkte ind i et bjerg.
Så lander vi.
Det er rart.
- Hyggeligt at møde dig. Velkommen. - I lige måde. Eugene.
Petronel. Kom så.
Sæt dig ind til Goofy, min hund.
Hej, Goofy.
Petronel er drivkraften bag Care for Wild, verdens største næsehornsreservat.
Når først man ser et næsehorn, går de lige i hjertet på en, så pas på.
Måske finder du dit livs kærlighed her.
Det troede jeg ikke var muligt, men vi får se.
Siden 2011 har holdet her reddet over hundrede næsehorn.
Ved min ankomst skal ungerne fodres.
- Wow, det kalder jeg en flaske. - Ja.
Hvordan får du ungerne herover?
Vi kalder på dem.
Kom nu, Eugene. Kald.
Det virker.
Der kommer den lille. Kom, kom!
- Se, det er Danny. Ham, der løber. - De er store. Nogle store unger.
Sådan. Så holder du den sådan her.
Rigtig fint.
- Han er færdig. - Fint. Det er derfor, han får to.
Jeg har ikke givet nogen sutteflaske i 36 år.
Og flasken var betydeligt mindre. Det var min datter også.
Han er lidt mindre, end han burde være,
for han var kun en måned gammel, da de skød hans mor.
Trods reservatets store indsats vil det omfattende krybskytteri betyde,
at vilde næsehorn kan være udryddet om 15 år.
Disse dyr bliver dræbt i et alarmerende tempo,
og det er et mirakel, at nogen får samlet ungerne op og sendt dem herud.
Jeg begynder at holde af de her søde, små væsener.
Det var en virkelig nuttet oplevelse.
Der var noget fuldstændig bedårende over de næsehorn.
Jeg tænkte hele tiden: "Utroligt, at jeg fodrer et næsehorn."
Petronels mål er at lukke ungerne ud i deres naturlige levested.
Og hun har noget helt særligt, hun vil vise mig.
Vi kører ud for at se de næsehorn,
vi tidligere har sluppet ud, og se, hvordan de har det.
Næsehorn skal være ude i naturen. Hvor de hører til.
Det er helt vildt.
En, to, tre, fire, fem. Sikke et fantastisk billede.
Det er helt utroligt, Petronel.
Det er et syn, jeg aldrig havde troet, jeg ville få at se.
Wow.
To af næsehornene, Wyntir og Storm, har for nylig skabt historie.
Wyntir parrede sig med en anden forældreløs ved navn Storm,
- og de fik Blizzy. Sikke et mirakel. - Wow.
Det er det første i verden.
Den første unge af to forældreløse næsehorn.
For os er det det første skridt på månen.
Tænk, at det er muligt.
Det er vores håb. En ny epoke for næsehorn.
Mirakuløst.
At se det forældreløse næsehorn, der lige havde fået en unge,
var et billede, der vil blive hos mig, når jeg tænker på Sydafrika.
Det er et land helt ulig noget andet, jeg har været i.
Det har gjort et uudsletteligt indtryk.
Jeg troede, at dyr ude i naturen var ligesom at se dem i fjernsynet.
Jeg tog fejl.
At være så tæt på dyrene
gør det mere spændende, end jeg troede, det ville være.
Til daglig tænker man ikke på dyrene hernede.
Man tænker ikke på, at næsehornet muligvis kan uddø.
Når man er hernede, står man lige midt i det.
Det er enestående oplevelser,
og jeg så nogle fantastiske ting, som de fleste ikke får chancen for at se.
Jeg så fire af de fem store. Det er åbenbart et godt gennemsnit.
Jeg så ingen løver,
men nu tager jeg hjem og ser Løvernes Konge.
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve