Neki veliki filozof je dejal: "Svet je knjiga
in tisti, ki ne potujejo, preberejo samo eno stran."
Moram reči,
da sem prebral nekaj strani, a me knjiga ne navdušuje.
Potovanja se ne veselim iz več razlogov.
V hudem mrazu ne uživam.
Da bi se šel gol kopat v ledu?
- Ja. - Res sijajno vabilo.
In huda vročina? Tudi v njej ne uživam.
Ne morem tako hitro.
- Ampak star sem 75 let. - Potrebujete pomoč?
Ne, hvala.
In morda je čas, da si razširim obzorja.
O bog.
Prvič sem slonu segel v rit.
Fino pa je,
da bivam v izjemnih hotelih.
Olala, veličastno je.
Toda zato sem moral privoliti, da bom raziskal njihovo okolico.
- Previdno. - Ne me basat.
- Lepa gora. - Ognjenik je.
Ognjenik?
Svet, ki sem se mu izogibal vse življenje.
Ej. Sadie.
O bog.
Vesel bom, če bom preživel.
Nikoli več ne bom pil vodke s kakšnim Fincem.
Prišel sem v raj.
O tem ni dvoma. Zelo lepo je.
Le komu tu ne bi bilo všeč?
Vem, da se sliši noro.
Ampak nekomu, ki se vode boji toliko kot jaz.
Raje imam kopno.
Ko imam trdna tla pod nogami, resnično uživam.
Voda pa mi vzbuja nelagodje.
In tu je pravo morsko prostranstvo.
Samo morje vidim.
MALDIVI
Čeprav uživam v pogledu na temno modro morje,
pa pokličite pomoč, če me zagledate v njem.
Zelo verjetno je, da z rokami zamahujem, ker se utapljam.
Počutim se kot nepomembnež v...
No, sredi Indijskega oceana.
Človek ima noge zato, da hodi po kopnem.
To je moja osebna različica filma Brodolom.
Držim pesti, da me bo kdo prišel rešit.
Maldivi.
Verigo peščin in koralnih grebenov so v davnini ustvarili ognjeniki.
Kopno sestavlja samo odstotek te države.
S preostalimi 99 odstotki se mi ne mudi seznanjati,
zato bom do hotela odletel z vodnim letalom.
Upam, da je na krovu kisik.
Ob omembi vode in letala
pomislim na dve besedi. Tonjenje in naplavine.
Kakorkoli že...
Pozdravljeni in dobrodošli.
Rešilni jopič je pod sedežem.
Ostanite pripeti in uživajte v letu.
Najlepša hvala.
To ni dober kraj za rešilni jopič, ne? Zakaj mi ga ne dajo v naročje?
Da bo hitro dosegljiv. Pod sedežem je... Kaj pa vem.
Ljudi med padanjem zgrabi panika.
Zgrabila bi me panika, povsem bi se zmedel.
Razmišljal bi: "Kaj je že rekel? Kje je rešilni jopič?
Je rekel, da pod sedežem?"
Pilota sta bosa.
Ker te v vodi čevlji potegnejo na dno.
Pravzaprav je lepo.
Vidim otoke in čudovite barve morja.
Česa takega še nisem videl.
Maldive sestavlja 1200 otokov.
Naseljenih jih je le dvesto.
Upam, da bomo pristali na enem od njih, da se ne bomo šli robinzonstva.
Ne vem, kako se spusti.
Verjetno samo trešči v vodo.
O bog, približujemo se gladini.
Dlani se mi znojijo.
Otok Kudadoo je bil še pred nekaj leti le navadna sipina.
Vendar so vanj vložili 45 milijonov dolarjev.
Srečo imam. Bival bom v enem najdražjih peščenih gradov na svetu.
Letovišče obljublja razkošen pobeg.
Zato so moj obisk začeli načrtovati že, preden sem se vkrcal v letalo.
EN TEDEN PREJ
Iz hotela so mi poslali poseben obrazec.
Izpolniti ga moram pred začetkom potovanja.
"Naziv.
Gospod, gospa, gospodič, zdravnik,
kralj."
Mika me, da bi obkljukal kralj. Ne, kar gospod bom.
"Lahkotne pustolovščine."
No, to bo preprosto.
"Veslanje na deski." Ne.
"Vožnja z vodnim skuterjem, kajtanje, potapljanje.
Vodni skuter in potapljanje z morskimi psi."
Tole bom naredil.
Ne.
"Vaša najljubša prostočasna dejavnost?"
Počitek.
"Če bi morali izbrati svoj sanjski obrok, kaj bi naročili?
Izberete lahko karkoli."
Burger s sirom, krompirček in šejk.
Čokoladni ali vaniljev.
Izbiro bom prepustil njim.
Eugene, dobrodošli na Kudadooju.
- Brad Colder, upravnik. - Dobro.
- Pozdravljeni, Brad. - Pozdravljeni.
O bog.
Kdaj so me nazadnje tako sprejeli v hotelu? Niso me še.
- Nikoli? - Ne, to se še ni zgodilo.
Smo že dobro začeli.
Dovolite, da vam razkažem otok.
Kuda v maldivskem jeziku pomeni majhno.
Otok je torej zelo majhen. Ima le petnajst bungalovov.
Ko je gost na otoku, sledimo načelu "karkoli, kadarkoli, kjerkoli".
Naše osebje je ves čas na voljo, da izpolni njegove želje.
Vse vaše želje so za nas ukaz.
- Karkoli, kadarkoli...
- Kjerkoli. - Ja.
Moje tri najljubše besede.
Kakšna plaža!
- Je eden od bungalovov moj? - Ja.
Tu nikoli ni več kot 32 gostov,
kar pomeni, da lahko osebje poskrbi za vrhunsko razvajanje.
Upam, da bo kakšna dejavnost tudi na kopnem.
Iz bungalova lahko skočite snorkljat.
- Vedno boste videli več kot pet vrst rib. - Ja.
Opozoril bi vas le na eno. Če zagledate takole veliko ribo, balestro,
se ji izognite v velikem loku.
Neki gospe je odtrgala velik kos uhlja...
- Res? - Ja. Balestre...
- Brez skrbi. V velikem loku. - Ja.
Velik lok bo dobil nov pomen.
Včasih mimo priplava kakšen morski pes.
Morski psi so v vodi?
To pa ni dobro.
Kakšen razgled!
Zahteval sem pogled na morje.
In ga brez dvoma dobil.
Maldivi so najniže ležeča država na svetu.
Noben otok ni več kot 1,8 metra nad morsko gladino,
zato vidite morski raj, kamorkoli se ozrete.
Poglejte.
EUGENE, DOBRODOŠLI
Kje bom spal nocoj?
Tega ne bom razmetal.
Čeprav moja žena Deb to pripravi vsak večer,
zato ni nič posebnega.
Ta 280 kvadratnih metrov velika vila ima lasten neskončni bazen brez morskih psov
in stane dobrih 7000 dolarjev na noč.
Mislim, da mi bo tu všeč.
- Pozdravljeni. - Zdravo.
Sem Shofa, vaša osebna strežajka.
- Smem vstopiti? - Ja, izvolite.
Hvala.
- Moja osebna strežajka? - Ste...
Ja.
Mi zaupate, kaj imate radi, česa ne marate?
Ne maram ničesar, kar je v vodi.
Ja.
Na Maldivih ste.
- Ja. - 99 % države sestavlja voda.
Ja, to je čudno pri vsem tem.
Vodni športi res niso zame.
Kateri šport imate najraje?
Golf.
Na Maldivih ga ne igramo, ampak prepustite to meni.
Prav.
Tega bi se sicer lahko navadil,
ampak ne mislite, da se bom prevzel.
"Karkoli, kadarkoli, kjerkoli" si Kanadčani težko predstavljamo, ker...
Imamo se za nekoliko vsiljive.
Ko razmišljam o tem in se spomnim,
da sem sredi ničesar...
Kako lahko nekomu daste točno to, kar hoče?
To bi rad temeljiteje raziskal,
ker res ne razumem, kako je to mogoče.
Začnimo z osnovami.
Zame pot do zadovoljstva vedno vodi skozi želodec.
Zato bom obiskal kuharskega mojstra Edouarda.
Izvedel bom, kako skrbi, da so gostje v devetih nebesih.
- Edouard. - Eugene.
- Kako ste? - Dobro. Vi?
Sijajno.
- Sva sredi ničesar. - Tako je.
- Dobite pa lahko, kar hočete. - Drži.
- Sleherno živilo, kadarkoli. - Ja.
Kako to?
Maldivi imajo srečno lego. So med Avstralijo,
Singapurjem, Dubajem in Evropo.
Zato lahko v 24 urah dobimo tako rekoč vse.
Kakšna je bila najbolj nenavadna zahteva, kar ste jih kdaj dobili?
Porcija masla.
Gost je izrecno zahteval dobavitelja iz točno določenega dela Francije.
- Res? - Iz Bretanje.
Zahtevo smo dobili v soboto ob 10. uri.
Za nedeljski zajtrk. Uspelo nam je.
Vau.
Jaz bi na vašem mestu rekel, da ne bo šlo.
"Zdaj pa pretiravate."
To počnemo tu.
Še več, Edouard goste spodbuja, naj ne izbirajo jedi z jedilnika.
To imenujejo "improvizirano obedovanje".
V improvizaciji sem dober,
zato sem pripravljen to početi tudi v kuhinji.
Polpredpasnik si bom opasal. Mu tako rečete?
- Samo predpasnik. - Je to polpredpasnik?
Samo predpasnik. Dobro.
Gost nam je povedal, da obožuje čebulno juho.
Ampak rad bi nekoliko bolj posebno.
Uporabila bova žganje in črne tartufe.
Potrebujeva tudi sir.
Kakšnega?
Grojer, tête de moine in parmezan.
Takoj.
To je Kudadoo, zato sir ni samo v hladilniku.
Sirom so namenili kar klet.
In vonjave v njem so močne.
Vau.
Dobro. Prinesti moram grojer, parmezan
in...
Nekaj francoskega?
Edouardu sem pozabil omeniti, da se ne gibljem prav hitro.
Ne najdem ne grojerja ne...
Nekaj teh bom vzel.
Malo brieja...
Tudi to so siri, ne?
Pozabil sem, po kateri francoski sir ste me poslali,
zato sem prinesel brie, ker je francoski.
- Ne bo šlo. Nasproti vrat ga boste našli. - V redu.
- Bravo. - To je to?
- Sijajno. - V redu.
Vzemite žganje in gorilnik.
Razburljivo bo.
- Edouard, imava dovolj časa? - Pohiteti morava.
- Ja. - Pohiteti.
Zaradi vas smo v zamudi.
Trudim se po najboljših močeh. Hitreje ne morem gledati.
Pa je.
Popolna čarovnija karamelizirane čebule, govejega mesa, žganja in črnih tartufov
s trojico skrbno izbranih sirov.
O bog.
Takšne čebulne juhe še nisem videl.
Jaz imam sicer rajši bolj jušnate vrste.
Toda celo meni se zdi
"karkoli, kadarkoli in kjerkoli" nekoliko pretirano.
Ne bi hotel klicati ob štirih zjutraj
in česa naročiti.
Za kaj takega moraš biti Američan.
Vendar je koncept zanimiv.
Prvi dan je minil dobro. Čeprav za to nisem zaslužen le jaz.
Naredil sem francosko čebulno juho, preživel vodno letalo in se izognil morju.
Ah, pa si bom pripisal vse zasluge.
Moja strežajka Shofa je naredila načrt za drugi dan.
Njena navdušenje in zagnanost mi vzbujata strah.
Dejavnosti v vodi sva izločila,
zato upam, da bom dobro spal,
da si ne bom belil glave s tem, kaj me morda čaka.
Dobro jutro.
Ja, jutro je izjemno. Ste videli, kaj je v bazenu?
Pridite.
Poglejte.
Tako pestrega zajtrka še nisem videl.
Dajo ga v bazen.
Super ideja, ampak ne morem do njega.
Pridi k očku, daj!
O bog.
Vem, kaj poskušajo.
Hočejo me spraviti v bazen, pozneje pa v Indijski ocean.
Toda jaz raje zajtrkujem oblečen.
"Dobro jutro, Eugene.
Da bi bilo vaše bivanje polno veličastnih trenutkov..."
Veličastnih.
"Sem se domislila te otoške izkušnje.
Meditacije v zvočni kopeli
z joga terapevtko Nandini.
Z najboljšimi željami, vaša strežajka Shofa."
Zanimivo.
Hvala.
Kaj je zvočna kopel? Bi radi izvedeli?
Pa že. Ampak do tja morate z barko.
Tako vas ujamejo.
Morje je nekoliko razburkano. Morska bolezen me daje.
Ne vem, kam gremo.
Ampak upam, da na precejšnjo kopensko maso.
Zvočna kopel je morda savna.
Finska ali turška, da se preznojiš.
Ampak jaz v tem ne uživam.
Vseeno pa se bom potrudil.
Dobro, kje je zvočna kopalnica?
V temnici?
O bog. To je noro.
Namaste, g. Eugene!
Dobrodošli na podmorski meditaciji. Kako se vam zdi?
Kako? Pod vodo je.
Čudovite ribe.
Maldivi imajo enega največjih sestavov koralnih grebenov na svetu.
Dom ponuja več kot 2000 vrstam rib.
Ampak šest metrov pod gladino se nisem nameraval srečati z nobeno od njih.
Počakajva, da se mi srce nekoliko umiri.
To je neverjetno.
Kdo je to ustvaril? Ima vsa varnostna spričevala?
Kako je to povezano z zvokom? Kaj je zvočna kopel?
65 % našega telesa sestavlja voda.
Voda se odziva na zvok
in iz telesa odstranjuje blokade.
Mislim, da me skupaj držijo prav blokade.
Vaše telo je nato pripravljeno sprejeti pozitivno energijo.
- Um je miren, sproščen, pomirjen. - Miren sem bil, dokler nisem videl nje.
Ni podobna sardini.
Vdihnite. Začnite.
- Om. - Om.
Vau. Neverjetno.
- Samega sebe sem presenetil. - Super ste bili!
Nandini ve, da sem igralec.
Z dovolj spodbude bom naredil prav vse.
Kako fino.
Vdihnite.
Izdihnite.
Ideja je čudovita.
Ampak ves čas sem razmišljal: "Pa če zaslišim pok?"
Ali: "Kaj če kje pušča?"
Znate plavati mrtvaka? Pri meni je to mogoče le dobesedno.
Nežno odprite oči.
Počasi.
So to jegulje?
Bilo je neverjetno. Ko se sprostite,
uživate v lepoti podvodnega dogajanja.
Sredi vsega sem skoraj zaspal.
S tem nimam težav.
Zdelo se je neizvedljivo,
ampak Shofi je uspelo urediti bližnje srečanje med mano in morskim življem.
Pozdravljeni!
Užival sem v vsem, kar ponuja snorkljanje,
in pri tem ostal suh.
Le kaj ima moja strežajka za bregom zdaj?
- Dolg korak je. - Hvala.
Z morsko biologinjo Jasmine me je poslala plut.
Če bom o morju vedel več,
bom morda celo užival v njem.
Ali pa ugotovil, da je neznanje nevarno.
Taka plovila imam rad.
Ne premetava me, želodec je miren.
Vse gladko teče. Ničesar ne čutim.
Pogosto to počnete?
- Nikoli. Tega še nisem počel. - Res ne?
V morje nisem zaljubljen tako kot vi.
- V meni vzbuja samo strah. - Menda ne!
Bojim se, da se bom utopil...
Ali pa da mi bo morski pes odtrgal velik kos telesa
- in se bom potem utopil. - Ja.
Zakaj so Maldivi tako posebni?
Tu najdete pet odstotkov svetovnih koralnih grebenov.
- Neverjetno. - Veliko, ne?
Na zemljevidu se zdijo samo pikica v morju.
- Ali pa še to ne. - Ja.
Tu je veliko koral.
- Veliko koral... - Ja.
Na koralnih grebenih živi četrtina vseh morskih bitij.
Zato je tukajšnji morski živelj nekaj posebnega.
- Ja. - In greben je tisti,
ki skrbi, da je tukajšnji pesek tako bel.
Iz zdrobljenih koral je samo 5 % plaž na svetu.
Moram priznati, da je morje, zdaj ko sem tu, zelo lepo.
- Je, kajne? - Ja.
In nato se je morje odločilo, da mi podari trenutek,
ki ga ne bi mogla bolje načrtovati niti moja osebna strežajka.
Tam. Za vami. Vidite?
- Vidite? - O ja, delfini so!
Poglejte navzdol. Vidite?
- O ja. Ja! - Eden. Tukaj.
- Štiri, pet. - Tam so!
- Ja. - To!
- Jih vidite? - Skačejo.
Se vam zdi vznemirljivo?
Noro je. Neverjetna izkušnja.
Maldivi so otoški raj,
otokov pa brez vode ne morete imeti.
Logično, ne?
Utrjen pomorščak bom postal šele po več plovbah,
vendar dan končujem samozavestno, z vedenjem,
da mi nočejo prav vsa morska bitja narediti kaj hudega.
V tem razkošnem življenju sem se počutil...
No, skoraj kot riba v vodi.
Vendar mi je zaradi vsega tega ugodja tukaj nekoliko nerodno.
Menim, da moram državo raziskati
brez osebne strežajke, ki ustreže vsaki moji muhi.
Maldivi imajo približno pol milijona prebivalcev.
Razkropljeni so po 200 otokih,
zaradi česar so ena zemljepisno najbolj razpršenih držav na svetu.
Zato ni čudno, da razen osebja nisem srečal nikogar.
Zelo neznačilno zase sem se prostovoljno vkrcal na barko,
ki pluje na enega najbolj obljudenih otokov, na Naifaru.
Želel sem najti koga, ki tu dejansko živi.
- Sandy, kajne? - Pozdravljeni.
Turizem je najpomembnejša industrija te otoške države.
Maldivom priskrbi več kot četrtino dohodka.
Številni prebivalci Naifaruja delajo v bližnjih turističnih letoviščih.
Sandy pa se je nedavno upokojil.
Kaj je tole?
- Ribo poskušam ujeti. - Ne, to razumem.
Ne vem pa...
Moja žena jo je uporabljala za čiščenje stranišča.
Znova jo uporabljam. Moje ribiško kolesce je.
Želite poskusiti?
Ja, prosim.
Dobro ste vrgli.
- Držati jo morate. - Prav.
Prijemlje?
Nekaj sem čutil.
Ampak zdaj po mojem na trnku ni nič.
Ali lahko ujamem ribo? Po mojem že.
Nekaj grize vabo.
Če bi bil dovolj dolgo tukaj.
Ampak na trnku ni nič. Še ne.
Res dovolj dolgo.
Sva nekaj ujela?
- Nak. - Vaba.
Verjetno bi trajalo več let.
Zato ribe ne prijemljejo.
Zato ne prijemljejo!
Iz vode sem jo vlekel.
No, vidite.
Država je na križišču starih trgovskih poti
med Azijo, Afriko in Bližnjim vzhodom.
Zato se na Maldivih prepletajo različne kulture.
Sandy, povejte mi kaj o življenju na Maldivih.
Vse je povezano z morjem. Za nas je vir surovin.
To imenujem Kandu bhanda.
- Kandu je morje. Bhanda je želodec. - Ja.
- Iz morja v želodec. - Ja.
Zelo samozadostno življenje.
Ko človek živi v mestu,
- opaža tesnobo in stres. - Ja.
Ja, opisali ste me.
Potem pa pogledate morje. Povežete se s stvarstvom.
Delimo ljubezen in veselje.
- Semkaj? - Vse tisto je plaža.
Pred 50 leti so na Maldivih živeli predvsem domačini, kakršen je Sandy.
Prvo letovišče so odprli leta 1972
in od takrat sem prihajajo turisti odkrivat otoške skrivnosti.
V življenju uživate.
Kakšen nasvet nam lahko daste?
Povezati se morate.
Sezujte se, začutite mivko, pojdite v vodo,
občutite veter, okusite sol.
Potem boste pozabili na tesnobo in pobitost.
Naučite se povezati.
Letovišča ponujajo nekaj izjemnega,
a resnično čarobnost Maldivov sem odkril v popoldnevu, preživetem s Sandyjem.
S sabo bom vzel nekaj vaše avre.
Zaradi tega se mi je splačalo priti sem.
Veselilo me je.
Drugim vedno rad razkažem lepoto moje dežele.
Simpatičen človek.
Hvala.
Všeč mi je bila Sandyjeva narava. Ko bi jo imel tudi jaz!
Če sem iskren, bi bil v njegovi družbi raje kot v svoji.
Med vračanjem na svoj otok
razmišljam, da je Sandyjeva različica Maldivov
vrsta raja, ki je ne morete ponuditi v počitniškem paketu,
tudi v najdražjem ne.
Kudadoo mi je že pred prihodom obljubljal, da mi bo uresničil želje.
Sledili so Sandyjevemu duhu
in mi ponudili preprosto različico z zagotovilom, da ne bom razočaran.
Je to zame?
Shofa se je res izkazala.
Prispel sem v svoj košček raja.
Ne me basat. Je to moje sanjsko kosilo?
Vaniljev šejk, krompirček s tartufi. Torej je tu...
Burger s sirom.
O, obožujem Edouarda.
Veste kaj?
Tako dobrega burgerja s sirom še nisem jedel.
Poslušajte, saj štekam. Naporen sem.
Rad se pritožujem.
Ampak bolje že ne more biti.
Moji najsrečnejši trenutki?
Poroka,
rojstvo sina Daniela,
rojstvo hčerke Sarah.
To kosilo, ta dan in kraj so torej v dobri družbi.
Kot pravi Sandy - preprosti užitki.
Prej ne bi niti pomislil, da bi šel sem.
Za moj okus je tu preveč vode.
Toda odkril sem veličasten in neponovljiv naravni raj.
To je eden najlepših krajev, kar sem jih kdaj videl.
Na potovanje sem se odpravil kot okorel ljubitelj kopnega,
toda na Maldivih sem povsem pozabil na to.
- Eugene. - Ja?
V morju si.
V morju sem.
Pa ne v katerem koli.
To je Indijski ocean.
Boljše kot to je lahko le še eno.
In Shofa je držala besedo.
"Brez skrbi. Golfske žogice so popolnoma biorazgradljive
in vsebujejo hrano za ribe. Uživajte."
Noro.
Mejduš.
Uživam v neverjetni lepoti Maldivov.
Sem sem prišel iskat raj.
In pri moji veri, našel sem ga.
Prevedla Polona Mertelj