פילוסוף גדול אמר פעם, "העולם הוא ספר
ואלה שלא מטיילים קוראים רק דף אחד".
אני חייב לציין
שקראתי כמה דפים ואני לא מת על הספר.
אני לא שש לטייל מכמה וכמה סיבות.
כשקר מדי אני לא מרגיש בנוח.
שחייה בקרח בעירום?
- כן. - זו הזמנה נפלאה.
כשחם מדי, נחשו מה קורה. אני לא מרגיש בנוח.
אני לא יכול לנוע מהר כל כך.
- אבל אני בן 75. - אתה צריך עזרה?
לא, אני מסתדר.
ואולי הגיע הזמן שארחיב את אופקיי.
אלוהים אדירים.
זו הפעם הראשונה שהיד שלי הייתה בתוך תחת של פיל.
הצד החיובי
הוא שאלון במלונות שלא ייאמנו.
בחיי. זה מרהיב.
המלכוד הוא שהסכמתי לטייל גם במה שנמצא מחוצה להם.
- בזהירות. - מה אתה אומר?
- הר יפהפה. - זה הר געש.
זה הר געש?
עולם שבמשך כל חיי התחמקתי ממנו.
סיידי.
אלוהים אדירים. אלוהים אדירים. אלוהים אדירים.
אם אשאר בחיים, זה יהיה נפלא.
זו הפעם האחרונה שאני שותה חמש כוסות וודקה עם פיני.
הגעתי לגן העדן.
אין ספק. יפה מאוד.
מי לא היה אוהב להיות כאן?
טוב, אני יודע שזה נשמע מטורף,
אבל אדם שמפחד ממים כמוני.
אני בחור של יבשה.
אני נהנה מאוד כשאני על אדמה יבשה.
כשיש מים בסביבה, אני לא מרגיש בנוח.
ויש כאן המון אוקיינוס.
אני לא רואה כלום מלבד אוקיינוס.
האיים המלדיביים -
אני אמנם יכול להעריך את היופי של הים הכחול והעמוק,
אבל אם תראו אותי בו אי פעם, שלחו עזרה,
כי רוב הסיכויים הם שאני לא מנופף, אני טובע.
אני מרגיש כמו פירור קטן ב...
באמצע האוקיינוס ההודי.
הסיבה שאדם קיבל שתי רגליים היא כדי ללכת על היבשה.
זו הגרסה הפרטית שלי ל"להתחיל מחדש".
אני מקווה שמישהו יבוא להציל אותי.
האיים המלדיביים.
אלף ק"מ של מדפי חול ושוניות אלמוגים שיצרו הרי געש פרהיסטוריים.
רק אחוז אחד מהארץ הזו הוא יבשה.
ואני לא שש להכיר את 99 האחוזים האחרים.
זו הסיבה שאגיע למלון במטוס ימי.
אני מקווה שיש חמצן במטוס.
המילים "ים" ו"מטוס"
גורמות לי לחשוב על המילים "נפילה" ו"הריסות".
בכל אופן...
שלום, אדוני, אחר צהריים טובים. ברוך הבא.
חגורת ההצלה שלך נמצאת מתחת למושב.
חגור חגורת בטיחות ותיהנה מהטיסה.
תודה רבה.
זה לא מקום טוב לחגורת הצלה.
למה חגורת ההצלה לא על הברכיים שלך?
כך תוכל להגיע אליה מהר.
מתחת למושב זה... אני לא יודע.
אנשים נלחצים כשהמטוס צולל, לא?
לא הייתם נלחצים ושוכחים הכול?
ואז חושבים, "מה הוא אמר?
איפה חגורות ההצלה?
מה הוא אמר? מתחת למושב?"
הטייס יחף.
זה מכיוון שכשנופלים למים, נעליים מטביעות אותך מיד.
האמת היא שיפה כאן מאוד.
אני רואה את האיים האלה, הצבעים של המים מדהימים.
לא ראיתי דבר כזה מעולם.
אז יש 1,200 איים במלדיבים.
אבל רק 200 מהם מיושבים.
אני מקווה שנטוס לאחד מהם ולא נעשה קטע רובינזון קרוזו.
אני לא יודע איך זה נוחת.
אני מניח שזה פשוט מתרסק.
אלוהים אדירים. אנחנו עומדים לפגוע במים.
כפות הידיים שלי מזיעות.
לפני כמה שנים האי הזה, קודאדו, היה דיונת חול קטנה.
מאז השקיעו בו 45 מיליון דולר,
וזה אומר שאזכה ללון
באחד מארמונות החול היקרים בעולם.
אתר הנופש מבטיח חופשת יוקרה,
וכדי לוודא זאת,
הם החלו לתכנן את הביקור שלי עוד לפני שעליתי לטיסה.
שבוע קודם לכן -
זה טופס העדפות ששלח... המלון.
אני אמור למלא אותו לפני שאצא לדרך.
אז "תואר".
בסדר, "אדון, גברת, מאסטר, דוקטור,
מלך."
מתחשק לי לכתוב "מלך" אבל אכתוב "אדון".
"הרפתקאות ללא מאמץ."
זה יהיה קל.
"גלשן סאפ". לא.
"אופנועי ים, גלישת מצנח, צלילה,
צלילה ליד אופנוע ים עם כרישים."
זה מה שאעשה.
לא.
"מה פעילות הפנאי האהובה עליך?"
מנוחה.
"אם אנחנו יכולים לבשל לך ארוחה חלומית אחת, מה היא תהיה?
אתה יכול לקבל מה שאתה רוצה."
צ'יזבורגר, צ'יפס ושייק.
שוקולד או וניל.
אתן להם להחליט.
בוקר טוב, יוג'ין. ברוך הבא לקודאדו, האיים המלדיביים.
- אני בראד קולדר, המנכ"ל. - בסדר.
- נעים מאוד, בראד. - נעים מאוד.
אלוהים אדירים.
הפעם הקודמת כשקיבלו את פניי למלון כך הייתה מעולם לא.
- מעולם לא? - לא, זה לא קרה מעולם.
זו כבר התחלה טובה.
הרשה לי להכיר לך את האי.
משמעות המילה "קודה" היא "קטן" בשפת המלדיבים,
אז זה אי קטן מאוד.
יש בו רק 15 תושבים.
ברגע שיש אורח באי,
יש רעיון ששמו "כל דבר, בכל רגע, בכל מקום".
זה אומר שהצוות שלנו זמין לספק לך כל מה שהוא יכול.
וכל משאלה שלך היא לנו פקודה.
- כל דבר, בכל רגע...
- בכל מקום. - כן.
אלה עכשיו שלוש המילים האהובות עליי.
תראו את החוף הזה.
- אחת הבקתות האלה שלי? - בהחלט.
אין פה אף פעם יותר מ-32 אורחים,
וזה אומר שהצוות יכול לפנק ברמה אולימפית.
אני מקווה שיהיו כאן גם פעילויות יבשתיות.
מהבקתה שלך אתה יכול לקפוץ ישר למים כדי לשנרקל.
תוכל לראות יותר מחמישה סוגי דגים בכל רגע נתון
- כשתשחה עם שנורקל. - כן.
הדבר היחיד שעליי להזהיר אותך מפניו
הוא שאם תראה דג גדול שנקרא נצרן,
כדאי לך לתת לו מרחב נשימה.
גברת אחד איבדה פיסה גדולה מהאוזן...
- באמת? - בגלל הנצרן, אז...
כן, אל תדאג.
- אתן לו מרחב. - כן.
זו תהיה משמעות חדשה למילה "מרחב".
מדי פעם עוברים כאן כרישים.
כרישים במים?
כן, לא משהו.
זו חתיכת נוף.
ביקשתי נוף לים
והם בהחלט העניקו לי אותו.
האיים המלדיביים הם המדינה הנמוכה בעולם.
אף אחד מהאיים שבה לא נמצא יותר משני מטרים מעל גובה פני הים,
אז בכל מקום שתביטו בו תראו ארץ פלאים ימית.
תראו את זה.
ברוך הבא, יוג'ין -
איפה אישן הלילה?
כי אני לא רוצה להרוס את זה.
אם כי אשתי, דב, מכינה לי כזה בכל ערב,
אז זה לא משהו מיוחד.
בווילה שגודלה 280 מ"ר יש בריכת אינסוף נקייה מכרישים
והיא עולה יותר מ-7,000 דולר ללילה.
אני חושב שאיהנה כאן.
- שלום. - היי.
שמי שופה, אני המשרתת האישית שלך.
- אפשר להיכנס? - כן. כן, בבקשה.
תודה.
- משרתת אישית? - אתה...
כן.
תרצה לספר לי מה אתה אוהב ומה לא?
אני לא אוהב דברים שקורים במים.
כן.
במים? אתה באיים המלדיביים.
- כן. - 99 אחוזים מהמדינה הם מים.
זה מה שמוזר בכל הסיפור.
אבל ספורט ימי, אני לא יכול לעשות את זה.
מה ענף הספורט האהוב עליך?
גולף.
אנחנו לא משחקים בגולף באיים המלדיביים, אבל תן לי לטפל בזה.
בסדר.
אמנם הייתי יכול להתרגל לזה,
אבל אני לא רוצה שמישהו יחשוב שזה יעלה לי לראש.
עניין ה"כל דבר, בכל רגע, בכל מקום" הוא קשה לקנדי
אתם יודעים למה?
כי אנחנו מרגישים שאנחנו מגזימים קצת.
אם תחשבו על זה ותחשבו על המקום שאתם נמצאים בו,
כלומר, באמצע שום מקום,
איך אפשר להעניק למישהו בדיוק מה שהוא רוצה?
מתחשק לי לבדוק את זה
כי אני לא באמת מבין איך זה ייתכן.
בואו נתחיל בבסיס.
מבחינתי, הדרך לשביעות רצון עברה תמיד דרך הקיבה.
אז אני בדרך לפגוש את השף הראשי, אדוארד,
כדי לבדוק איך הוא שולח את האורחים לגן עדן.
- אדוארד. - יוג'ין.
- מה שלומך? - טוב, מה שלומך?
שלומי מצוין.
- אנחנו באמצע שום מקום... - אמצע שום מקום. בדיוק.
- ואדם יכול להשיג כל מה שהוא רוצה... - כל מה שהוא רוצה.
- מבחינת מזון, 24 שעות ביממה. - בהחלט.
איך זה עובד?
האיים המלדיביים זכו להיות בין אוסטרליה,
סינגפור, דובאי ואירופה.
אז זה עוזר לנו להשיג כל דבר בתוך 24 שעות.
מה הבקשה הכי מוזרה שקיבלת?
זה היה פשוט מנה של חמאה
שחייבת להגיע מאזור מסוים בצרפת
מספק מסוים בצרפת.
- באמת? - בבריטאני.
אז הבקשה הוגשה ביום שבת בסביבות 10:00
וביום ראשון לארוחת הבוקר
הצלחנו להביא את המוצר לאי.
וואו.
אילו הייתי במקומך, הייתי אומר, "לא נראה לי".
"מגזימים. אתם מגזימים".
זה מה שאנחנו עושים.
למעשה, אדוארד ממש מעודד את האורחים שלו לסטות מהתפריט.
או כמו שהם קוראים לזה, "ארוחה ללא תסריט".
עכשיו, אני נהגתי לעסוק באימפרוביזציה,
אז אני מוכן לאלתר לגמרי במטבח.
אלך על חצי סינר. כך קוראים לזה?
- אה, סתם סינר. - זה חצי סינר?
סתם סינר. בסדר.
אז האורחים באו אלינו ואמרו, "בסדר, אני מת על מרק בצל,
אבל האם אתה יכול לעשות אותו מיוחד יותר?"
בשביל זה נשתמש בברנדי ובכמהין שחורות.
אנחנו צריכים גבינה.
איזו גבינה אתה צריך?
אני צריך גרוייר, טט דה ואן ופרמזן.
סגור.
מכיוון שאנחנו בקודאדו...
הגבינה לא נמצאת בסתם מקרר.
יש להם מרתף גבינה שלם.
והריח בו מתנפל עליך.
וואו.
בסדר. זה... גרוייר, פרמזן
ו...
צרפתית?
שכחתי להגיד לאדוארד שאני לא מהיר במיוחד.
אני לא מוצא גרוייר ולא...
אקח כמה כאלה.
קצת ברי.
אתם יודעים, זו גבינה, לא?
שכחת את שמה של הגבינה הצרפתית שאמרת לי,
אז הבאתי ברי כי היא צרפתית.
ניסיון נחמד, יוג'ין. ממש מולך
- כשתיכנס לחדר הגבינות. - בסדר.
- הרבה יותר טוב. - זו הגבינה הנכונה?
- בסדר. זה מושלם. - בסדר.
קח קצת ברנדי, מבער.
בסדר, זה יהיה מרגש.
- נעמוד בלוח הזמנים, אדוארד? - אני חושב שכדאי להזדרז.
- כן. - צריך להזדרז.
אתה זה שמאט אותנו. אתה...
אני עושה כל שביכולתי. אני לא יכול להתבונן מהר יותר.
ובבקשה.
האלכימיה המושלמת של בצלים מוקרמים, ציר בקר, ברנדי וכמהין שחורות,
עם שכבה של שלישיית גבינות שנבחרו בקפידה.
אלוהים אדירים.
זה מרק הבצל הכי ייחודי שראיתי.
אישית, אני מעדיף קצת יותר מרק עם הלחם.
אבל אפילו בשבילי,
"כל דבר, בכל רגע, בכל מקום" נראה מוגזם קצת.
לא הייתי מרים שפופרת ב-04:00
ומזמין משהו.
אתם יודעים, צריך להיות אמריקני כדי לעשות את זה.
אבל זו פילוסופיה מעניינת כאן.
היום הראשון היה די מוצלח.
אף כי אני לא יכול לזקוף הכול לזכות עצמי.
אמנם הכנתי מרק בצל צרפתי,
עברתי בשלום טיסה במטוס ים והצלחתי להימנע מהאוקיינוס.
אז במחשבה שנייה, כן אזקוף הכול לזכות עצמי.
שופה, המשרתת שלי, תכננה לי פעילויות מחר.
ההתרגשות וההתלהבות שלה מפחידות אותי.
את המים פסלנו,
אז אני מקווה שאישן היטב
ולא אאבד שעות שינה בגלל חשש ממה שמצפה לי.
בוקר טוב.
כן, הבוקר היה די אדיר.
ראיתם מה יש בבריכה?
בוא.
תראו את זה.
זו פריסת ארוחת הבוקר הכי מדהימה שראיתי,
והם הניחו אותה בבריכה.
זה רעיון יוצא מגדר הרגיל,
אבל אני... לא מצליח להגיע אליה.
בואי לאבא! בואי לאבא!
אלוהים אדירים.
אני יודע מה הם מנסים לעשות.
ראשית להכניס אותי לבריכה ואז לאוקיינוס ההודי.
אבל אני אדם שאוהב לאכול ארוחת בוקר במכנסיים.
"בוקר טוב, יוג'ין.
כדי שהשהות שלך תהיה מלאה ברגעי תפארת..."
תפארת.
"תכננתי לך את חוויית האי הבאה:
מדיטציית צלילים
עם מטפלת היוגה ננדיני.
בהצלחה. המשרתת שלך, שופה."
מסקרן.
תודה.
מה היא מדיטציית צלילים? רוצים לגלות?
בטח. בסדר. אבל צריך להגיע לשם בסירה.
כך הם עובדים עליך.
יש קצת גלים ויש לי בחילה קלה.
אני לא יודע בדיוק לאן אנחנו שטים,
אבל אני מקווה שמדובר בכמות מספקת של יבשה.
מדיטציית צלילים יכולה להיות כמו סאונה
או "שוויץ" כמו שאומרים.
אני לא מת על זה. זה לא מהנה מבחינתי.
אבל לא משנה מה זה יהיה, אתן לזה הזדמנות.
בסדר, איפה... שירותי הצלילים?
זה בצינוק?
אלוהים אדירים. זה מטורף.
נמסטה, מר יוג'ין.
ברוך הבא למדיטציה תת-ימית. מה דעתך?
מה דעתי? זה מתחת למים.
דגים יפהפיים.
באיים המלדיביים ישנן שוניות האלמוגים הגדולות בעולם
ובהן חיים יותר מ-2,000 מיני דגים.
לא התכוונתי לפגוש אף אחד מהם בעומק שישה מטרים.
אני מחכה... שהלב שלי יירגע קצת.
זה לא ייאמן.
מי יצר את זה ומה ההסמכה שלו?
איפה נכנס השמע לעניין?
מה היא מדיטציית צלילים?
שישים וחמישה אחוזים מהגוף שלנו הם מים.
המים מגיבים לצלילים
אז זה פותח חסימות בכל הגוף שלך.
אני חושב שייתכן שהחסימות הן אלה שמונעות ממני מלהתפרק.
ואז הגוף שלך מוכן לקבל אנרגיה חיובית.
- הראש שלך רגוע, שליו. - הוא היה רגוע עד שראיתי את זה...
זה לא נראה לי כמו סרדין.
תשאף. תתחיל.
- אום. - אום.
וואו. מדהים.
- הפתעתי את עצמי. - היית מעולה!
ננדיני קלטה שאני שחקן.
אם טופחים לי די על השכם, אפשר לשכנע אותי לעשות כל דבר.
זה טוב.
תשאף.
תנשוף.
זה רעיון מבריק ביותר.
אבל כל הזמן חשבתי, "מה אם אשמע היסדקות?"
ואתם יודעים, "מה אם תהיה דליפה?"
כי אם מדברים על טביעה,
זו בדיוק ההגדרה שלה.
פקח את העיניים ברוך.
לאט.
אלה צלופחים?
זה היה יוצא מגדר הרגיל, וברגע שאתה נרגע שם,
יפהפה לראות מה באמת קורה מתחת למים.
כמעט נרדמתי באמצע.
אני לא צריך הרבה כדי להירדם.
נגד כל הסיכויים,
שופה הצליחה להעניק לי מפגש מהסוג הימי.
שלום.
אחרי שזכיתי בכל הכיף שבשנורקל
בלי להרטיב אפילו את כפות הרגליים,
אני תוהה מה עוד תכננה לי המשרתת שלי.
- זה צעד גדול. כן. - תודה.
מתברר שאפליג עם הביולוגית הימית, ג'זמין.
אולי אם אדע יותר על האוקיינוס,
אוכל ליהנות ממנו.
או שאולי אגלה שמה שאתה לא יודע יכול לפגוע בך.
לזה אני קורא סירה.
היא לא מקפצת, הבטן שלי בסדר.
ההפלגה חלקה, אני לא מרגיש כלום.
אתה נוהג לעשות דברים כאלה?
- אני אף פעם לא עושה דברים כאלה. - באמת, שום דבר?
את אוהבת את הים ואני לא שותף לאהבה הזו.
- אבל במקרה שלי, זה רק פחד. - לא?
- את מבינה? פחד מטביעה... - כן.
ופחד מאובדן חלקים מהגוף
- לכריש ואז טביעה. - לכריש גדול. כן.
מה ייחודי כל כך באיים המלדיביים?
אז באיים המלדיביים נמצאים חמישה אחוזים משוניות האלמוגים בעולם כולו.
- זה אדיר... - זה הרבה, מה?
כי כשחושבים על זה, אם מביטים באיים המלדיביים במפה, הם פירור.
- לפעמים הם בכלל לא מופיעים במפה. - כן.
אז המון אלמוגים.
- המון אלמוגים... - כן.
ורבע מהחיים הימיים באוקיינוסים כרגע
חיים בשוניות אלמוגים.
אז זו הסיבה שהחיים הימיים מיוחדים כל כך כאן.
- כן. - והשונית היא גם זו
שגורמת לחול כאן להיות לבן ואבקתי במידה בלתי אפשרית.
למעשה, רק חמישה אחוזים מהחופים בעולם הם משוניות כאלה.
כלומר, אני חייב לציין שהאוקיינוס
הוא די יפהפה.
- נכון? - כן.
ואז, כאילו לפי סימן, הים העניק לי רגע
שגם המשרתת האישית לא יכלה לתכנן טוב יותר.
שם, שם. מאחוריך, אתה רואה?
- אתה רואה את זה? - כן! יש דולפינים!
תביט מטה, אתה רואה?
- כן. כן! - יש אחד כאן.
- ארבעה, חמישה. - הנה הם!
- כן. - כן!
- אתם רואים אותם? - הם קופצים.
אז זה בטח מרגש, מה?
מטורף. חוויה יוצאת מגדר הרגיל.
האיים המלדיביים הם אי גן עדן
ואין איים בלי מים.
הרמז טמון בשם.
ואני אמנם צריך עוד כמה הפלגות
כדי להרגיש בנוח בסירה,
אך אני מסיים את היום בידיעה ברורה
שלא כל דבר באוקיינוס רוצה לפגוע בי.
אני מרגיש בחיי המותרות כמו...
ובכן, כמו דג שאינו מחוץ למים.
אבל מידת הפינוק כאן מביכה אותי קצת
ואני חש צורך לטייל בארץ הזו
בלי משרתת אישית שנותנת מענה לכל גחמה שלי.
באיים המלדיביים חיים כחצי מיליון אנשים.
הם פזורים ב-200 איים
ועל כן היא אחת המדינות המפוזרות גיאוגרפית בעולם.
אז לא מפתיע שמלבד צוות המלון לא פגשתי אף אחד.
במהלך לא טיפוסי בכלל, אני עולה לסירה מתוך בחירה
אל אחד האיים המיושבים ביותר, נאיפרו,
כדי למצוא מישהו שבאמת גר כאן.
- אתה בטח סנדי. - שלום.
שלא במפתיע, תיירות היא התעשייה הגדולה באיים
והיא יותר מרבע מההכנסה של האיים המלדיביים.
רבים מהאנשים שגרים בנאיפרו עובדים באתרי נופש שכנים.
אבל סנדי פרש לא מזמן.
מה הדבר הזה?
- אני מנסה לתפוס דג. - לא, את זה אני מבין,
אבל אני לא בטוח...
אשתי השתמשה בזה לניקוי השירותים.
מצאתי לזה שימוש חדש. זו גלגלת החכה שלי.
רוצה לנסות?
כן, אני... כן.
זו הייתה זריקה טובה.
- אתה צריך להחזיק. - כן.
הם מושכים?
הרגשתי משהו.
אבל אני לא חושב שיש משהו עכשיו.
לתפוס דג? אני חושב שהייתי מצליח...
הרגשתי משיכה.
אילו הייתי נשאר כאן מספיק זמן.
אבל אין שם שום דבר. עוד לא.
ואני מתכוון למספיק זמן.
תפסתי משהו?
- לא, שום דבר. - פיתיון.
אני מניח שזה היה לוקח שנים.
זו הסיבה שהם לא מושכים.
זו הסיבה שהם לא מושכים!
הוצאתי את זה מהמים.
בבקשה.
האזור הזה הוא צומת של מסלולי הסחר העתיקים
בין אסיה, אפריקה והמזרח התיכון.
זה אומר שהתרבות היא כור היתוך מלדיבי אמיתי.
אז סנדי, ספר לי על החיים באיים המלדיביים.
הכול כאן אוקיינוס, אז בשבילנו, שם נמצאים המשאבים.
אני מכנה את זה "קנדו בהאנדה".
- "קנדו", אוקיינוס. "בהאנדה" זה בטן. - כן.
- מהאוקיינוס לבטן. - כן.
זה סגנון חיים בר קיימא ביותר.
כן, כלומר, כשאתה חי בעיר,
- אתה רואה אנשים שסובלים מחרדה, מלחץ. - כן.
כן, כמוני.
ואז אתה רואה את האוקיינוס,
אתה מחובר ליקום, אתה מבין?
ואז מגיעים האהבה והאושר.
- לשם? - עד הסוף, כבר רואים את החוף.
לפני 50 שנה
חיו באיים המלדיביים בעיקר מקומיים כמו סנדי.
אבל מאז שנפתח כאן אתר הנופש הראשון ב-1972,
תיירים מגיעים לגלות את סודות האי בעצמם.
נראה שאתה שואב המון אושר מהחיים,
אז מה העצה שלך לאנשים?
צריך להתחבר באמת.
לחלוץ נעליים, להרגיש את החול, להיכנס למים,
להרגיש את הרוח, לטעום את המלח
אז אני חושב ששוכחים את החרדה ואת הדיכאון.
צריך פשוט ללמוד להתחבר.
אתרי הנופש מציעים משהו קסום,
אבל אחר הצהריים שביליתי עם סנדי
הראה לי את הקסם האמיתי של האיים המלדיביים.
אאמץ קצת מההילה שלך.
זה מה שהופך את הטיול הזה למשתלם מבחינתי.
בשמחה רבה.
אני תמיד אוהב להראות לאחרים את היופי שבארץ שלי.
איש מקסים.
תודה.
סנדי, מת על האישיות שלו, הייתי מת להיות כמוהו.
האמת היא שהייתי מעדיף לבלות עם סנדי מאשר איתי.
בזמן שאני חוזר לאי שלי,
אני לא יכול שלא להרגיש שהגרסה של סנדי של האיים המלדיביים
היא גן עדן שפשוט אי אפשר לשווק כחופשה,
לא משנה מה התקציב.
עוד לפני שהגעתי,
קודאדו הבטיח לי הגשמת משאלות.
וברוחו של סנדי,
הם יצרו לי חוויה פשוטה והבטיחו לי שלא אתאכזב.
זה בשבילי?
אני חייב להוריד את הכובע בפני שופה.
הגעתי לפיסת גן עדן לוי משלי.
נו, באמת. זו הארוחה החלומית שלי?
שייק וניל, צ'יפס כמהין וזה חייב להיות...
צ'יזבורגר.
בחיי. אני מת על אדוארד.
יש לי הפתעה.
זה הצ'יזבורגר הכי טעים שאכלתי מימיי.
תשמעו, אני יודע. אני סוג של קוץ בתחת, בסדר?
כשמדובר בדברים כמו תלונות.
לא יכול להיות טוב מזה.
הרגעים המאושרים בחיי?
הנישואים שלי,
לידת הבן שלי, דניאל,
לידת הבת שלי, שרה,
אז הארוחה הזו והיום הזה במקום הזה בחברה טובה.
כפי שסנדי אומר, תענוגות פשוטים.
פעם
לא הייתי שוקל בכלל לבוא לכאן.
הרבה יותר מדי מים.
אבל גיליתי גן עדן מרהיב, טבעי וייחודי לגמרי.
זה אחד המקומות היפים ביותר שראיתי.
אמנם התחלתי את המסע כחובב יבשה מושבע,
אך האיים המלדיביים גרמו לי לשכוח את עצמי.
- יוג'ין. - כן?
אתה בתוך הים.
אני בתוך הים.
לא סתם ים.
האוקיינוס ההודי.
רק דבר אחד יכול להיות טוב מזה
ושופה קיימה את ההבטחה שלה.
"אל תדאג. כדורי הגולף מתכלים לגמרי
ויש בהם מזון דגים. תיהנה."
זה מטורף.
בחיי, וואו.
אני זוכה ליופי האדיר של האיים המלדיביים.
באתי לכאן כדי למצוא גן עדן.
ובחיי, מצאתי אותו.
תרגום: אסף ראביד