Един велик философ е казал: "Светът е книга
и онези, които не пътуват, прочитат само една страница".
Прочел съм няколко страници и не съм впечатлен от книгата.
Не горя от желание да пътувам по няколко причини.
Когато е кучи студ, не ми е приятно.
Плуване в леда, голи?
- Да. - Да, нямам търпение.
А когато е жега? Не ми е приятно.
Не съм толкова бърз.
- Но съм на 75 години. - Помощ?
Не, ще се справя.
Може би е време да разширя кръгозора си.
О, боже.
За пръв път бъркам в задника на слон.
Хубавото е, че отсядам в невероятни хотели.
Леле. Каква красота.
Лошото е, че се съгласих да изследвам извън тях.
- Внимавай. - Няма шега.
- Красива планина. - Това е вулкан.
Вулкан?
Свят, който цял живот отбягвах.
Опа, Сейди.
О, боже.
Ще се радвам просто да оцелея.
За последен път пия пет водки с финландец.
Дойдох в рая.
Няма спор. Много е красиво.
На кого не би му харесало тук?
Знам, че звучи налудничаво,
но на човек, който се страхува от вода като мен.
Предпочитам сушата.
Харесва ми, когато съм на твърда земя.
Когато съм до вода, не се чувствам комфортно.
А тук океанът е безкраен.
Не виждам друго освен океан.
МАЛДИВИТЕ
Макар да оценявам красотата на синята бездна,
ако ме видите в нея, пращайте помощ.
Защото вероятно не ви махам, а се давя.
Чувствам се като прашинка насред Индийския океан.
На човек са му дадени два крака, за да ходи по земята.
Това е нещо като моята версия на "Корабокрушенецът".
Дано само някой дойде и ме спаси.
Малдивите.
960 км пясъчни ивици и коралови рифове, формирани от праисторически вулкани.
Само 1% от тази страна е суша.
И не бързам да опозная останалите 99%,
затова хидроплан ще ме откара до хотела.
Дано на борда има кислород.
Думите "хидро" и "план" ме подсещат за думите "потъвам" и "отломки".
Както и да е...
Здравейте. Добре дошли на борда. Спасителната жилетка е под седалката.
- Не разкопчавайте колана. Приятен полет. - Много благодаря.
Това място не е добро, нали? Защо жилетката да не стои в скута?
За да я стигнеш лесно. Под седалката... Не знам.
Хората изпадат в паника, когато потъват. А вие?
Няма ли да се паникьосате и да изгубите ориентация?
И ще се чудите: "Какво каза той?
Къде са спасителните жилетки? Под седалката ли?".
Пилотите са боси.
Защото, когато паднеш във водата, обувките те завличат надолу.
В действителност е красиво.
Виждам острови и океанът е в невероятни цветове.
За първи път виждам такова нещо.
Малдивите се състоят от 1200 острова, но са населени само 200.
Надявам се, че отиваме на някой от тях и няма да се правим на Робинзон Крузо.
Не съм сигурен как се приводнява.
Предполагам, че се разбива.
О, боже. Приводняваме се.
Дланите ми са потни.
Допреди няколко години остров Кудаду бил гола пясъчна дюна.
Оттогава са вложили тук 45 милиона долара,
което значи, че имам късмета да отседна
в един от най-скъпите пясъчни замъци в света.
Курортът обещава луксозно бягство и за да ми го осигурят,
се подготвят за посещението ми, отпреди да се кача в самолета.
ЕДНА СЕДМИЦА ПО-РАНО
Това е бланка с предпочитания, която беше изпратена от хотела.
Трябва да я попълня, преди да отпътувам.
И така "обръщение".
Добре. "Господине, госпожице, млади господарю, докторе,
царю."
Ще ми се да напиша "царю", но ще напиша "господине".
"Приключения без усилия".
Това ще е лесно.
"Падълбординг". Не.
"Водни ски, кайтсърф, гмуркане.
Гмуркане с подводен скутер сред акули".
Ето какво ще направя.
Не.
"Любимото ви хоби?"
Да почивам.
"Ако трябва да ви приготвим едно ядене мечта, кое ще е то?
Може да изберете всичко."
Чийзбургер, пържени картофи и шейк.
Шоколадов или ванилов?
Оставям избора на тях.
Добро утро и добре дошъл на Кудаду. Аз съм управителят Брад Колдър.
- Приятно ми е, Брад. - Подобно.
О, боже.
Не помня да са ме посрещали така в хотел.
- Никога? - Досега не се е случвало.
Започваме добре.
Нека ти представя острова.
"Куда" означава "малък" на малдивски език, така че островът е много малък.
Има само 15 вили.
Щом гостът пристигне, важи "всичко, по всяко време, навсякъде".
Персоналът е на разположение да осигури всичко.
Всяко желание е заповед за нас.
- Всичко, по всяко време... - Навсякъде.
...навсякъде.
Любимите ми думи.
Какъв плаж!
- И една от вилите е моя? - Да.
Тук отсядат максимум 32-ма гости
и персоналът може да ги обгрижва като кралски особи.
Само се моля да има и занимания на суша, докато съм тук.
От вилата се гмуркаш в океана.
Обикновено може да се видят повече от пет вида риби по всяко време.
Единствено когато видиш една голяма риба, наречена балист,
по-добре стой далече.
На една жена парче от ухото бе откъснато...
- О, така ли? - ...от балист.
Да, не се бой. Ще стоя далече.
Думата "далече" ще придобие нов смисъл.
Може да мине и някоя акула.
Акули във водата?
Да, лошо.
Каква гледка!
Поисках изглед към океана и желанието ми е изпълнено.
Малдивите са най-ниската страна в света.
Няма остров на повече от 2 метра над морското равнище,
така че накъдето и да погледнеш, виждаш океана.
Гледайте.
ДОБРE ДОШЪЛ, ЮДЖИЙН
Къде ще спя тази вечер? Няма да го развалям.
Въпреки че жена ми Деб всяка вечер прави същото,
така че не е нещо специално.
Вилата с площ от 300 кв. м има собствен безкраен басейн, без акули,
и нощувката струва повече от 7000 долара.
Тук май ще ми хареса.
Здравейте. Казвам се Шофа и съм вашият личен иконом.
- Може ли да вляза? - Да, заповядай.
Благодаря.
- Моят личен иконом? - Да.
Ще ми кажете ли какво обичате и какво мразите?
Мразя всичко, свързано с водата.
Да.
Но вие сте на Малдивите. Ние сме 99% вода.
Това е странното.
Не владея нищо от водните спортове.
- Кой е любимият ви спорт? - Голф.
На Малдивите не играем голф, но ще имам грижата.
Добре.
Въпреки че мога да свикна с това,
не искам да мислят, че ще се главозамая.
"Всичко, по всяко време, навсякъде" е трудно нещо за канадец,
защото ни се струва, че ставаме нахални.
Като се замислиш къде се намираме - насред нищото,
как може да осигуриш на някого точно това, което иска?
Бих искал да проуча въпроса, защото наистина недоумявам как е възможно.
Да започнем от "А" и "Б".
За мен пътят към задоволството минава през стомаха.
Така че отивам на среща с главния готвач Едуар,
за да разбера как изпраща гостите на седмото небе.
- Едуар. - Юджийн.
- Как си? - Добре. А ти?
Отлично.
- Тук сме насред нищото... - Именно.
- ...а можеш да получиш каквато искаш... - Да.
- ...храна, денонощно. - Абсолютно.
Как става?
За щастие, Малдивите се намират между Австралия,
Сингапур, Дубай и Европа.
Това ни помага да получим почти всичко за 24 часа.
Кое е най-странното желание, което сте имали?
За най-обикновена порция масло,
но трябваше да е от определен район на Франция и конкретен доставчик.
- Така ли? - От Бретан.
Поръчката беше направена към 10 ч. в събота
и в неделя сутрин за закуска получихме продукта.
Леле.
Ако бях на твое място, щях да кажа: "Не се надявай".
"Прекаляваш."
Това е работата ни.
Всъщност Едуар насърчава гостите да изоставят менюто.
Или както му казват - "да се хранят без сценарий".
Аз имам опит с импровизациите и съм готов да се развихря в кухнята.
Ще си сложа престилка половинка. Така ли й казвате?
- Само престилка. - Не е ли половинка?
Само престилка. Добре.
Гостът дойде и каза, че обича лучена супа, но поиска да е малко по-завъртяна.
Ще използваме бренди и черен трюфел.
- Ще ни трябва сирене. - Какво да бъде?
- Грюер, тет де моан и пармезан. - Имаш ги.
Тъй като сме на Кудаду, сиренето не е просто в един хладилник.
Тук има цяла изба със сирена.
А миризмата те удря право в носа.
Леле.
Добре. Значи грюер, пармезан
и...
Нещо френско?
Забравих да кажа на Едуар, че съм доста бавен.
Не намирам грюера и...
Ще взема от това.
И бри.
Нали и то е сирене.
Забравих името на френското сирене, което ми каза,
така че взех бри, защото е френско.
- Добър опит. Точно пред теб в избата. - Добре.
- Много по-добре. - Това ли е?
- Идеално. - Добре.
Вземаме бренди и горелка.
Добре, ще е вълнуващо.
- Как сме откъм време? - Трябва да побързаме.
Ти си този, който ни бави.
Аз правя каквото мога. Не мога да гледам по-бързо.
И воала.
Перфектната алхимия от карамелизиран лук, говежди бульон, бренди и черен трюфел,
гарнирана с трио от подбрани сирена.
О, боже.
Това е най-уникалната лучена супа, която съм виждал.
Лично аз предпочитам повече супа с хляба.
Но дори да е за мен,
"всичко, по всяко време и навсякъде" ми се струва прекалено.
Не бих се обадил в 4 ч. сутринта да си поръчам нещо.
Само един американец би го направил.
Но в случая философията е интересна.
Първият ден мина добре, въпреки че заслугата не е изцяло моя.
Приготвих френска лучена супа, оцелях в хидроплан и не влязох в океана.
Сега като се замисля, заслугата е изцяло моя.
Икономката ми Шофа има планове за утре.
Вълнението и ентусиазмът й ме плашат.
Изключихме водата, така че се надявам да спя добре
и да не будувам в размисли какво ме очаква.
Добро утро.
Да, действително утрото е невероятно.
Видя ли какво има в басейна? Ела.
Гледай.
Не съм виждал по-прекрасна закуска
и са я оставили в басейна.
Страхотна идея, но не я разбирам.
Ела при татко!
О, боже.
Знам какво целят.
Да ме вкарат първо в басейна, а после и в Индийския океан.
Но на закуска предпочитам да съм с панталон.
"Добро утро, Юджийн.
за да бъде престоят ви изпълнен с великолепни мигове"...
Великолепни.
"...предлагам следното преживяване - медитация в звукова баня
с йога терапевтката Нандини.
С най-добри пожелания, вашата икономка Шофа."
Любопитно.
Благодаря.
Какво е звукова баня? Искаш ли да разбереш?
Разбира се. Да, но се стига с лодка.
Така те зарибяват.
Има вълнение и получих лека морска болест.
Не знам точно къде отиваме,
но се надявам сушата да е достатъчно.
Звуковата баня може да е като сауна,
където се пролива пот, както казват.
Което не ме изкушава. Не ми е приятно.
Но каквото и да е, ще пробвам.
Добре, къде е звуковата баня?
В тъмница ли е?
О, боже. Това е невероятно.
Намасте, г-н Юджийн!
Добре дошли на подводната медитация. Как е?
Как да е? Под водата сме.
Красиви рибки.
Малдивите имат едни от най-големите коралови рифове в света
с над 2000 вида риби.
С които не възнамерявах да се срещам на шест метра под водата.
Чакам пулсът ми да се нормализира.
Това е невероятно.
Кой е направил това и дали е достатъчно добър?
Откъде влиза звукът?
- И какво е звукова баня? - 65% от тялото ни е вода.
Водата реагира на звука
и премахва блокажите по цялото тяло.
Струва ми се, че може би блокажите ме крепят цял.
Тялото тогава е готово да приема позитивна енергия.
- Съзнанието е в мир и покой. - Беше спокойно, докато не видях това.
Не ми прилича на сардина.
Вдишайте. Начало.
- Ом. - Ом.
Еха. Удивително.
- Направо шокирах себе си. - Отлично!
Нандини е разбрала, че съм актьор.
Ако ме хвалиш достатъчно, съм готов да направя всичко.
Много е хубаво.
Вдишайте.
Издишайте.
Идеята е гениална.
Но не спирах да мисля: "Ами ако чуя пропукване?".
И също: "Ами ако има теч?".
Нали знаете израза "жив-умрял"?
Точно така се чувствах.
Отворете леко очи.
Бавно.
Това змиорки ли са?
Беше невероятно и отпуснеш ли се веднъж,
е прекрасно да гледаш какво става под водата.
За малко да заспя по средата. Не ми трябва много.
Въпреки всичко Шофа успя да ми поднесе близка среща с океана.
Здравейте!
След като изпитах тръпката от гмуркането, без да си намокря краката,
се чудя какво е планирала моята икономка по-нататък.
- Високо е. - Благодаря.
Оказва се, че ще отплавам с морската биоложка Джазмин.
Може би ако знам повече за океана, ще мога да му се насладя.
Или ще разбера, че това, за което не знам, е опасно.
На това му викам лодка.
Не се люлее и стомахът ми е добре.
Вози гладко и не усещам нищо.
Плавате ли често?
- Никога. - Сериозно, никога?
Не споделям любовта ви към морето.
- Нима? - Но знам, че това е от страх.
Страх да не се удавя
и страх да не загубя парчета от тялото си
в устатата на акула и тогава да се удавя.
Какво прави Малдивите уникални?
На Малдивите се намират 5% от кораловите рифове в света.
- Това е невероятно. - Много, нали?
Защото на картата Малдивите са като петънце.
- Даже понякога ги няма на картата. - Да. Това са много корали.
Много, а четвърт от морските животни в момента живеят в коралови рифове.
Това прави морският живот тук специален.
- Да. - Рифът също така
e причината пясъкът тук да е ослепително бял и ситен.
Всъщност едва 5% от плажовете по света са от корали като този.
Трябва да призная, че океанът е много красив.
- Нали? - Да.
И тогава сякаш по команда морето ми подарява миг,
който и личната ми икономка надали щеше да планира по-добре.
Там. Зад вас. Виждате ли?
- Видяхте ли? - О, да! Делфини!
Във водата. Виждате ли?
- О, да! - Един. Тук.
- Четири, пет. - Ето ги!
- Да. - Да!
- Виждате ли ги? - Скачат.
Вълнуващо, нали?
Безумно. Невероятно преживяване.
Малдивите са островен рай, а няма острови без вода.
Това е безспорен факт.
Ще ми трябват още разходки с лодка, за да свикна с вълнението,
но завършвам деня със съзнанието,
че не всичко в океана ми мисли злото.
Свикнах с този луксозен живот като...
риба, която не е на сухо.
Но съм леко смутен от нивото на лукса тук
и изпитвам нужда да изследвам страната
без личен иконом, който задоволява всяка моя прищявка.
На Малдивите живеят около половин милион души.
Пръснати са на 200 острова
и това я прави една от най-рядко населените страни.
Нищо чудно, че освен персонала не съм срещал друг човек.
Крайно нехарактерно за мен, по своя воля се качвам на лодка
към един от най-населените острови - Найфару,
за да намеря човек, който действително живее тук.
- Ти сигурно си Санди. - Здравей.
Разбираемо туризмът сега е най-голямата индустрия
и осигурява над четвърт от приходите на Малдивите.
Много от жителите на Найфару работят в съседните туристически курорти.
Но Санди наскоро се е пенсионирал.
Какво е това нещо?
- Опитвам се да ловя риба. - Разбирам.
- Но не съм сигурен... - С това жена ми чистеше тоалетната.
Намерих му нова употреба. Това е моята въдица.
Искаш ли да опиташ?
О, да.
Добро мятане.
- Дръж здраво. - Да.
- Кълве ли? - Усетих нещо.
Но мисля, че рибата избяга.
Да хвана риба? Мисля, че може и да успея.
Клъвна.
Ако стоя достатъчно дълго.
Но няма нищо на въдицата. Засега.
Наистина достатъчно дълго.
Хванах ли нещо?
- Не, нищо. - Стръв.
Вероятно ще ми отнеме години.
Затова рибата не кълве.
Затова рибата не кълве!
Извадил съм я от водата.
Причината е разкрита.
Тук са се пресичали търговските пътища в древността
между Азия, Африка и Близкия изток.
Затова културата на Малдивите е такава пъстра смесица.
Санди, разкажи ми за живота на Малдивите.
Всичко тук е океан и за нас това са ресурсите.
Наричам го "канду банда".
"Канду" - океан, "банда" е стомах.
- От океана в стомаха. - Да.
Хората сами задоволяват нуждите си.
Да, когато са в града,
- хората живеят в тревоги и стрес. - Да, като мен.
Но като видиш океана, се свързваш с вселената.
Нека споделяме любовта и радостта, които носи.
- Оттук ли? - Накрая се вижда плажът.
Преди 50 години
Малдивите били населявани главно от местни хора като Санди.
Но откакто първият курорт отваря тук през 1972 г.,
туристите идват да открият тайните на острова.
Личи си, че ти се радваш на живота.
- Какъв съвет ще дадеш на хората? - Да се свържат истински с природата.
Свалете обувките, усетете пясъка, влезте във водата,
почувствайте вятъра, вкусете солта.
Мисля, че тогава ще забравите за тревожността и депресията.
Научете се да се свързвате.
Курортите предлагат нещо забележително,
но следобедът, прекаран със Санди, ми показа истинската магия на Малдивите.
Ще взема със себе си част от твоята аура.
- Това прави пътуването ценно за мен. - За мен беше удоволствие.
Обичам да показвам на другите красотата на моята страна.
- Какъв прекрасен човек. - Благодаря.
Харесах мисленето на Санди. Де да бях и аз такъв.
Честно казано, предпочитам да съм в компанията на Санди, а не в моята.
По пътя обратно към моя остров,
си мисля, че Малдивите, такива, каквито ги описа Санди,
са рай, който не можеш да побереш във ваканционен пакет,
независимо от бюджета ти.
Дори преди да пристигна, Кудаду ми обещаваше изпълнени желания.
И в духа на Санди
са ми подготвили семпло преживяване, което със сигурност няма да ме разочарова.
Това за мен ли е?
Бива си я Шофа.
Пристигнах в моето кътче от рая.
Стига. Това ли е моето ястие мечта?
Ванилов шейк, картофки с трюфел. Това сигурно е...
чийзбургер.
О, боже. Обичам Едуар.
Знаете ли какво?
Не съм ял по-вкусен чийзбургер.
Добре де, разбирам. Разбирам, че съм досадник.
И имам навик да мрънкам.
Но това е перфектно.
Най-щастливите моменти в живота ми? Сватбата ми,
раждането на сина ми Даниъл,
раждането на дъщеря ми Сара.
Така че тази храна, този ден и това място се нареждат до тях.
Както казва Санди, простите удоволствия.
Едно време дори не бих помислил да дойда тук.
Твърде много вода за моя вкус.
Но открих впечатляващ, уникален, естествен рай.
Това е едно от най-красивите места, които съм виждал.
Въпреки че започнах пътуването като истински любител на сушата,
Малдивите ме накараха да се отпусна.
- Юджийн. - Да?
В океана си.
В океана съм.
И не в кой да е океан.
В Индийския океан.
Само едно нещо може да надмине това
и Шофа е изпълнила обещанието си.
"Няма страшно. Топките за голф са биоразградими
и съдържат храна за рибите. Приятна игра."
Това е лудост.
Леле-мале.
Попивам невероятната красота на Малдивите.
Дойдох тук да търся рая
и, бога ми, намерих го.
Превод на субтитрите Петя Петрова