Eräs suuri filosofi sanoi, että maailma on kuin kirja,
ja ne, jotka eivät matkusta, lukevat siitä vain yhden sivun.
On sanottava,
että olen lukenut muutamia sivuja enkä ole kovin ihastunut kirjaan.
En pidä matkustamisesta, ja siihen on useita syitä.
En viihdy -
kylmässä säässä.
Avantouintia alastomana?
- Kyllä. - Kuulostaa mahtavalta.
Entä liiallinen kuumuus? En pidä siitäkään.
En liiku noin nopeasti.
- Olen 75-vuotias. - Haluatko apua?
En, osaan kyllä.
Minun on kuitenkin ehkä aika laajentaa maailmankuvaani.
Voi luoja.
Työnsin käteni ensimmäistä kertaa norsun ahteriin.
On hienoa,
että voin yöpyä uskomattoman hienoissa hotelleissa.
Johan nyt. Tämä on vaikuttavaa.
Olen kuitenkin luvannut tutustua myös ympäristöön.
- Varo, mihin astut. - Todellakin.
- Kaunis vuori. - Se on tulivuori.
Tulivuoriko?
Olen vältellyt tätä maailmaa koko elämäni.
Sadie.
Voi luoja.
Pelkkä selviytyminenkin olisi hienoa.
Viimeinen kerta, kun juon viisi vodkapaukkua suomalaisen kanssa.
Maisema näyttää hyvin omituiselta.
Täällä ei ole yhtään mitään.
Täällä on vain tyhjyyttä.
Ja minä.
Olen ensimmäistä kertaa autiomaassa.
Rehellisesti sanottuna tämä ei oikein viehätä minua.
Kosteuden puute on hyvä asia, sillä se tekee hyvää hiuksilleni.
En kuitenkaan halua viipyä -
täällä pitkään.
Tiedän kokemuksesta,
että pahakin tilanne voi huonontua entisestään.
Mainitsinko pelkääväni korkeita paikkoja?
Huomenta, hra Levy.
Olen Tony. Ohjaan helikopteria.
- Tony. Eugene. - Hauska tavata.
Pääset näköalalennolle.
Saat katsella maisemia ja nauttia.
En edes uskalla katsoa sillalta alas. Katsotaan, miten tämä onnistuu.
En ole innoissani, mutta tämä on varmasti turvallista.
Tämä on kellukkeesi.
Se laitetaan vyötärölle ja napsautetaan kiinni.
- Sitten se kiristetään. Etupuoli tähän. - Selvä.
Oletko käyttänyt kelluketta?
En ole tarvinnut sellaista. En ole käynyt näin lähellä kuolemaa.
- Aivan. - Hyvä tietää,
- että tämä on tässä. - Selvä.
Lähdetään lentämään.
- Selvä. - Tännepäin.
Utah on Yhdysvaltain 45. osavaltio.
Huomaatte varmasti, millainen mielentilani on.
Aloitetaan kirkuminen.
Olen täysin kauhuissani.
Selvä. Mennään.
Jestas.
- Tämä tärisee hieman. - Miten menee?
Ei hullummin. Raotan silmiäni välillä.
- Älä jähmety pelosta. - Selvä.
En ole vielä nähnyt maisemaa. Katson nyt ulos.
Näyttää siltä, että törmäämme suoraan vuorenseinämään.
Lennämme aivan sen yli.
Se on parasta ylittää kaukaa.
Voi luoja.
Oikealla -
näkyy upea Horseshoe Bend.
Kaarran hieman oikealle,
jotta näet sen paremmin.
Pelottavaa.
Alas on pitkä matka.
Seuraavaksi kaunis Tower Butte,
joka kohoaa 300 metrin korkeuteen.
- Laskeudutko tuonne? - Kyllä.
Pääset nauttimaan tuolta avautuvista näkymistä.
Olen nähnyt ne jo. Ne ovat hienoja.
Ei tarvitse laskeutua.
No niin.
En halua neuvoa sinua työssäsi,
mutta alusta näyttää pieneltä.
Voi luoja.
Tervetuloa Tower Buttelle.
En uskonut olevani yhtä kauhuissani,
kun pääsen pois helikopterista.
Olin väärässä.
- Varo, mihin astut. - Todellakin.
- Saat ihailla upeaa näköalaa. - Johan nyt.
Kuuluuko kaikki näkemämme suojelualueeseen?
Olemme Navajo Nationin mailla.
- Tämä on navajojen maata. - Paikka on navajoille erittäin pyhä.
Hienoa. Vuoria katsoessa -
syntyy tunne, että kaikki oli joskus huippujen tasolla.
Juuri niin. Noin 165 miljoonaa vuotta sitten -
maanpinta oli jalkojemme tasolla -
koko näkemällämme alueella.
Mitä seuraavaksi?
Tony yrittää saada kopterin ilmaan tältä kalliolta.
Katsotaan, miten se onnistuu.
No niin. Valmista?
Nyt mennään.
Jestas sentään!
Pelottaa!
Meinasin pudota kalliolta ensimmäistä kertaa elämässäni.
Kallion takaa -
aukeaa näkymä hotellillesi.
Sen päärakennus on edessämme.
Tuoko?
Sitä on vaikea nähdä.
Siinä se on.
Amangiri on kotini seuraavat pari päivää.
Kaikkeen sitä pitääkin ryhtyä.
- Tervetuloa. - Hieno laskeutuminen.
Kuulin, että Amangiri tarkoittaa rauhallista vuorta.
Rauhalla on hintansa, sillä yksi yö maksaa yli 3 000 dollaria.
Johan nyt. Todella kaunis paikka.
Hei. Tervetuloa Amangiriin.
- Kiitos. Hei. - Olen Kauri. Hauska tavata.
Eugene. Hauska tavata.
Kauri esittelee minulle sviittini.
Voi sentään.
Ja auttaa loksauttamaan leukani takaisin paikoilleen.
Täällä on henkeäsalpaavan kaunista.
Sinun jälkeesi.
Tämä on hieno.
Se on Girijaala-sviitti.
Girijaala on sanskriittia ja tarkoittaa vuorijonoa.
Tämä on tehty tyylillä. Katso.
Jopa päivänvarjot, hatut ja keppi sulautuvat ympäristöön.
Värisävyt ovat kuin suoraan vaatekaapistani.
Niistä on rakennettu oma maailma.
Tässä on patiosi.
Hotelli yhdistyy maisemaan upeasti.
Maa on meille hyvin tärkeä.
Kunnioitamme Amerikan alkuperäiskansojen kulttuuriarvoja.
Olen itse navajo.
Arvostan sitä hotellissa.
Haluaisin kovasti -
tutustua aiheeseen täällä ollessani.
- Toki. - Todellakin.
Hotelli on rakennettu liittovaltion maille,
mutta sen lähistöllä on Navajo Nation,
maan suurin Amerikan alkuperäisasukkaiden reservaatti.
Hotelli sopeutuu ympäristöön täydellisesti.
En ole tottunut tällaiseen.
Katso tätä.
Tämä on vaikuttavaa.
On vaikea kuvitella, miten tällainen keidas rakennetaan autiomaan keskelle.
Onneksi en ole rakentaja.
Jätän sen Marwanin huoleksi. Hän on yksi hotellin arkkitehdeista.
Tämä on siis ensimmäinen upea näkymä, joka avautuu hotelliin saavuttaessa.
Juuri niin. Halusimme tavallaan piilottaa näkymän,
sillä hotelliin saavutaan tietä,
joka kulkee betoniseinän ja kallion välissä.
Tulija ei siis tiedä, minne on tulossa.
Sitten kiivetään portaita ylös ja piilotettu näkymä paljastuu.
Halusimme tarjota jotain -
- hyvin dramaattista. - Tämä on majesteettista.
Miten keksitte tämän?
Sain itse innoitusta matkoistani.
Esimerkiksi Marokossa ja Japanissa -
perinteinen arkkitehtuuri -
on monesti melko yksinkertaista ja pelkistetyn tyylikästä.
Sellainen yksinkertaisuus voi olla hyvin ylellistä.
Uskotko, että ihmiset haluavat elää yksinkertaisemmin?
Uskon.
Mielestäni yksi hotellin menestyksen syistä on -
paluu yksinkertaisuuteen.
Marwan on jakanut hotellin kahteen siipeen -
ja varmistanut, että kaikista 34 sviitistä näkee tärkeimmän.
Ajatuksena oli tehdä valkokangasta muistuttava ikkuna,
- josta aistii paikan dramaattisuuden. - Aivan.
Lännellä on myös historiallinen ulottuvuus,
jota halusimme tuoda esiin.
- John Fordin lännenelokuvista... - Niin.
...Sergio Leonen Panavision-kuviin.
Siinäpä se.
Tästä tulee mieleen John Ford.
Paikka tuntuu sulautuvan autiomaahan täydellisesti.
Se on täydellinen vastakohtani, sillä en sovi autiomaahan ollenkaan.
On upeaa,
miten uima-allas mukailee kauniin kallion linjoja.
Halusimme erottaa maiseman osat.
- Niin. - Veden, kallion ja taivaan.
Emme voi poistaa kalliota -
mutta annamme mahdollisuuden ihailla sitä eri tavoin.
On todella hienoa,
että valitsitte kaikki mahdolliset tekstuurit -
hotellia ympäröivästä maisemasta.
Siipi katkeaa tässä, sillä kapea kanjoni -
tarjoaa kauniin näkymän ulos.
Mistä saitte idean tähän?
Luonnossa kapeat kanjonit syntyvät eroosion kuluttaessa kalliota.
Tuuli ja vesi muokkaavat kalliota ja synnyttävät kanjoniin kaarevia muotoja.
Kun kanjoniin suodattuu valoa, tunnelma on hyvin taianomainen.
- Haluaisin nähdä sen. - Sinun pitäisi.
Pääsin tapaamaan hotellin suunnitelleen miehen.
Hän esitteli minulle paikkoja -
ja kertoi kaiken taustoista.
Pidän sellaisesta kovasti.
Nautin siitä. Mietin, nauttiko hän.
Ehkä hän on vain minua parempi näyttelijä.
En tiennyt, että täällä olisi näin kylmä.
Autiomaa on öisin kylmä mutta kaunis.
Paikan maantiedettä tarkastellessa -
tuntee historian läheisyyden.
Tuntuu kuin katsoisi planeetan luomista -
lähempää kuin missään muualla.
Amerikan alkuperäiskansat kuuluvat tämän maan historiaan.
Paikan yhteys -
heidän kulttuuriinsa kiinnostaa minua.
Nukuin sikeästi.
Hotelli saa täydet pisteet.
Nyt seuraa vierailuni tärkein osa.
Aamiainen.
Pidän ruoasta kovasti.
Se on mukavinta työssäni.
APUKOKKI
- Erik. - Hei. Hyvää huomenta.
- Hauska tavata. - Samoin.
Laitatko usein ruokaa?
Minä grillaan.
En voi sanoa laittavani ruokaa. Se kuulostaa liian monimutkaiselta.
Minä vain laitan lihaa grilliin. Osaan sen melko hyvin.
Teemme tänään pannukakkuja.
- Ne ovat suosittuja. - Pannukakkuja?
- Pannukakkuja. - Selvä.
Luulisi, että Amangirin kaltaisessa paikassa olisi -
hyvin hienostunut ja taiteellinen ruokalista.
Michelin-tyylisistä ravintoloista -
on toisinaan vaikea löytää jotain, mitä haluaisi oikeasti syödä.
Aivan. Monet vieraamme pitävät kotoisasta tunnelmasta.
Niin.
Käyn hakemassa pannun.
Selvä.
Otan kirkastetun voin.
Sitten laitamme sen uuniin.
Se sirisee kirkastetussa voissa leivinuunin lämmössä.
Voi luoja. Kuulostaa uskomattomalta.
Älkää antako kodikkaan tunnelman hämätä.
Paikka on julkkisten suosiossa.
Erik ei kuitenkaan saa missään tapauksessa -
paljastaa heidän henkilöllisyyttään.
Se on pian valmis.
Tämä on hauskin osuus.
Yritän udella jotain vaivihkaa.
Jos kysyisin, onko George Clooney maistanut pannukakkujasi,
- sanoisitko... - En voi myöntää enkä kieltää.
Et voi myöntää etkä kieltää.
Oletko tehnyt pannukakun Brad Pittille?
Tulkitsen, että vastaus on myöntävä.
Jos antaisin nimikirjaimet -
ja sinä vain nyökkäisit, olisiko se...
Voin sanoa Eugene Levyn olleen täällä.
Onpa kultaista.
- Haluatko päälle vaahterasiirappia? - Kyllä, kiitos.
En tainnut mainita olevani Kanadasta.
- No jopas. - Ole hyvä. Nauti.
Onpa hyvää.
Hienoa. Kiitos.
- Tämä on upein pannukakku... - Kiitos paljon.
...mitä olen koskaan syönyt.
Mitä George Clooney sanoi syötyään tällaisen?
Tulin hakemaan täältä mullistavaa kokemusta,
ja pannukakut todellakin olivat sellainen.
Kysykää vaikka sydänlääkäriltä.
Minun on kuitenkin hyvästeltävä Erik ja lähdettävä ulos.
Puen lämpimästi päälle,
koska ulkona on viileää tähän aikaan vuodesta.
Paikallinen opas Raymond vie minut katsomaan luonnonilmiötä,
joka innoitti osaltaan hotellin suunnittelijoita.
On ilo olla kanssasi tänä aamuna -
ja lähteä vierailulle kanjoniin.
Olen innoissani. Asutko sinä tällä alueella?
Synnyin ja kasvoin täällä.
Juureni ovat syvällä alueen maaperässä.
On oltava rehellinen.
Nähtävyyksistä autiomaan keskellä tulee mieleen myös Las Vegas.
Etelä-Utahissa on kuitenkin enemmän kapeita kanjoneita -
kuin missään muualla maailmassa.
Tämä on uskomatonta.
Kappas vain.
Kallion kiviaines on 190 miljoonaa vuotta vanhaa.
Eri tekijät ovat muokanneet aikojen kuluessa maisemaa,
jonka näen ympärilläni.
Näin käy, kun luonto rakentaa oman katedraalinsa.
On myös -
kovan tuulen synnyttämää sileyttä,
jota näkyy tässä.
Miten merkittäviä kanjonit ovat navajoille?
Kulttuurissani on monia niitä koskevia tarinoita.
Niiden mukaan kanjonit ovat muokkautuneet ja kaivertuneet -
kaikkien ihmisten elämässään kohtaamien vastoinkäymisten seurauksena.
Kun kohtaa vastoinkäymisiä -
ja hengittää syvään...
Tuuli.
Se puhaltaa kielteiset tunteet ja vastoinkäymiset -
kapeisiin kanjoneihin.
- Kielteisistä tunteista tulee... - Kauneutta.
- Se muuttaa ajatukset kauneudeksi. - Juuri niin.
Paikkaa katsoessa -
- voi sanoa ajatuksen toimineen. - Niin.
Todellakin.
Opin Raymondilta,
että kaikki ei ole sitä, miltä se näyttää.
Kyse on muustakin kuin historiasta ja geologiasta.
- Kaikki hyvin? Hienoa. - On.
Olen 75-vuotias.
Uskomatonta, etten ole ennen käynyt -
näillä seuduilla. Melkein hävettää tunnustaa.
Autiomaan tuuli ei ainoastaan poista kielteisiä ajatuksia.
Sen voima pyyhkii myös vastahakoisuuden -
kaltaisestani tapojen orjasta.
En ole tottunut sanomaan näin, mutta olen varannut -
iltapäiväksi retken.
Lähden ratsastamaan.
Tiedän, että mietitte, olenko oikeasti hevosmiehiä.
En ole koskaan ollut.
En tiedä, koska hevonen on tyytyväinen.
Tiedättekö?
Koira on tyytyväinen nähdessään ihmisen. En kuitenkaan tiedä, miten hevonen...
Heiluttaako hevonen häntäänsä osoittaakseen tyytyväisyyttä?
Nuoruudessani lähes kaikki suositut TV-ohjelmat -
kertoivat villistä lännestä.
Mieleen tulevat Roy Rogers, Cisco Kid ja Wild Bill Hickok.
Aloitan oman lännentarinan.
Hei.
Hei vain.
Mitä kuuluu?
- Hyvää. Olen Eugene. - Hyvä. Minä olen Brooke.
- Miten menee? - Hyvin. Haluatko tavata hevoset?
Tuo kuulostaa TV-sarjan nimeltä.
- Kuka tämä on? - Sadie.
Hei, Sadie.
- Onko tämä minun hevoseni? - On.
Selvä. Se aistii, että olen keltanokka.
Ei. Se on oikein kiltti.
Nousin viimeksi hevosen selkään -
noin 50 vuotta sitten.
- Ratsastin ystäväni kanssa. - Selvä.
Hevoset törmäsivät toisiinsa.
- Minä lensin alas. - Voi ei.
Onneksi putosin pensaikkoon -
- enkä... - Et loukkaantunut.
Nousin ylös ja ajattelin, että hevoset ovat liian suuria.
Olet valmis pelaamaan pooloa.
Hieman pooloa...
- Aivan. - ...ja sitten krikettiä.
Miltä tuntuu?
- Hyvältäkö? - Kyllä.
Silmälasit eivät näytä hyviltä. Siksi lehmipojat eivät käyttäneet niitä.
Miltä tuntuu?
Melko kömpelöltä.
- Ohjasten löysääminen on käsky lähteä. - Selvä.
- Rentoudu vain. - Se on hyvä tyttö.
Nojaa taaksepäin, kun haluat pysähtyä.
Hyvä on. Oletteko valmiit?
Hevonen ehkä on. Minä en ole.
No niin. Tule tänne, Sadie.
Sadie.
- Sadie! - Selvä. No niin, kulta.
Kiristä ohjaksia.
Pidä ohjakset hieman tiukemmalla,
- niin hevonen ei tee noin. - Selvä.
Älä. No niin.
- Ole kiltti. Juuri noin. - Hyvä.
Hallitsen tämän. Se on pelin henki.
On näytettävä, kuka on pomo.
Olen kuullut, että täällä on 11 km hevospolkuja.
Minulle se on noin 10,5 km liikaa.
En tiedä, olisinko noussut ratsaille muuten,
mutta yritän kokeilla asioita, joita en yleensä tekisi.
Tunnetko olevasi lehmipoika?
Huonoin mahdollinen lehmipoika.
Tämä lehmipoika ei saa koskaan omaa elokuvaa.
Minulta puuttuu vain purutupakka ja ase.
Meillä on aseet kalkkarokäärmeiden ja kojoottien takia.
Oletko törmännyt ratsastuspolulla kalkkarokäärmeeseen?
Olen.
No niin. Sydämeni hakkaa.
Jostain syystä Sadie päättää säästää henkeni,
ja voin palata hotelliin.
Sänky tuntuu kutsuvalta,
mutta minulla on illalla liput upean näytöksen eturiviin.
Pääsen katselemaan tähtiä navajo-opas Mylon kanssa.
- Mitä kuuluu? - Entä sinulle?
Oikein hyvää.
- Hienoa, että tulit. - Jopas.
Tehtäväni on istua ja katsella taivaalle.
Uskon pystyväni siihen.
Onko tuolla jotain sinulle tärkeää?
Tunnen olevani melko merkityksetön -
- maailmankaikkeuden mittakaavassa. - Niin.
Tutustumme tähtitaivaaseen -
perinteisten tarinoiden avulla.
Hyvä on.
Pilkoin puita tätä varten.
Ota sinä pienemmät puut. Minä otan suuremmat halot.
- Toki. - Ne lämmittävät meitä.
Koska viimeksi teit nuotion?
En koskaan.
Selvä. Harjoittelemme sitä.
Tiedätkö, missä Pohjantähti on?
Minun pitäisi tietää.
Se on varmaankin...
- Niin. - ...jossain tuolla.
Se on itse asiassa tuossa.
- Tarkoitin sitä. - Niin.
- Meidän luomiskertomuksessamme... - Niin.
...se oli ensimmäisiä tähtiä -
ja siitä tuli kirkkain tähti.
Sanotaan, että kansamme muistaa missä tahansa -
yötaivasta katsoessaan -
perinnetietomme opit.
Liittyykö näkemäämme jokin opetus?
Isoisäni on hyvin viisas mies.
Kun olin lapsi, hän opetti minulle,
että meidät on tehty samasta aineesta kuin tähdet.
Hän sanoi, että tähdet ovat kuin kaikki maailman ihmiset.
Kun tähden yhdistää toiseen tähteen,
syntyy sukupolvien välinen yhteys.
Isoisäni sanoi aina, että olemme kaikki tärkeitä,
aivan kuin jokainen taivaan tähti.
Johan nyt. Se on rikkautta.
Sanoin tuntevani itseni merkityksettömäksi tähtiä katsellessani.
Tulkitsen sanomasi siten, että kun katson -
öiselle taivaalle, minun tulisi tuntea itseni merkittäväksi,
ei hukkua siihen.
Sinun ei pitäisi tuntea olevasi hukassa. Katso ylös,
niin näet asioita, jotka muistuttavat, ettet ole.
Haluaisitko matkustaa kanssani?
Tunnen hyvää oloa, kun kuuntelen sinua.
On hienoa tuntea itsensä merkittäväksi.
Autiomaa voi vaikuttaa siten. Se on henkinen paikka.
Tunnen sen.
Oletko henkinen ihminen?
Sisimmässäni kyllä.
En ole kuitenkaan ennen -
yhdistänyt henkisyyttä tiettyyn paikkaan yhtä selkeästi kuin täällä.
Tämä on hyvä ensimmäinen kokemus.
- Niin. - Kiitos.
Paikka on vaikuttanut minuun ennenkokemattomalla tavalla.
Ymmärrän henkisen ulottuvuuden.
Tajuan ja tunnen sen. Se tuntuu hyvin konkreettiselta.
Kyse on tietystä tunteesta.
Mylo selitti sen hyvin selkeästi -
Navajo Nationin näkökulmasta.
On viimeinen päiväni täällä. Olen oppinut paljon.
Etenkin sen, että autiomaan kuvittelee kuumaksi paikaksi,
vaikkei se aina olekaan.
Viime yö oli viileä. Oli kylmää.
Tähän paikkaan palaaminen oli kuin herkullinen kuorrutus kuivakakun päällä.
Ennen kotiinlähtöä -
sain kutsun maatilalle,
joka sijaitsee navajoreservaatissa. Mylo kasvoi siellä.
Henkinen rajamme on Coloradojoki.
Kaikki sen tällä puolella on navajojen maata.
Allekirjoitimme sopimuksen vuonna 1868,
ja liittovaltio määräsi meille silloin reservaatin.
Elämme nyt siellä.
Mylo selittää, että sana "navajo" -
on espanjalainen versio pueblojen sanasta, joka merkitsee laakson maanviljelijöitä.
Se pätee yhä monen kohdalla.
Vanhempieni koti on parin kilometrin päässä valtatieltä.
Millaista täällä oli kasvaa?
Se oli monipuolista.
Tärkeimmät tehtävät liittyivät perheen elämään.
Niillä ja isoisän kanssa oleilulla oli keskeinen merkitys lapsuudessani.
Tämä todellakin on koko perheen koti.
Kyllä. Vanhempieni talo on tuo ruskea.
- Jopas. - Ja -
siskoni asuu tuossa oikealla persikanvärisessä talossa.
- Tuota, Eugene... - Aikamoista.
- Kuinka suuri maa-ala on? - Useita neliökilometrejä.
- Useita... - Useita neliökilometrejä?
- Se on paljon. - Niin on.
Käydään katsomassa lampaita.
- Voitko liata kengät? - Onko teillä lampaita?
On. Katso. Lampaat ovat tuolla. Näetkö?
Mennään täältä ja ajetaan ne takaisin.
Meillä on yksi melko villi lammas. Sen nimi on Wilbur.
Se ei oikein pidä minusta. Toivon, ettei se hyökkää kimppuumme.
Jos se ei pidä sinusta,
- mitä se ajattelee minusta? - En tiedä.
Tämä kuulostaa jo nyt jännittävältä.
Ajetaan lampaat pikku aitaukseen.
- Se on tuolla. - Niin.
Vaikuttaa helpolta.
Tämä on joskus helppoa, joskus ei.
- En usko... - Yksi lähtee jo karkuun.
Väärä suunta, lapset.
Olisin näyttänyt taitoni, jos lampaat olisivat käyttäytyneet hyvin.
Miten se sanotaankaan? Olisin paimentanut lampaita.
Ne juoksevat.
Olen tunnettu karjapaimen.
Ajan karjaa. Se on kuin toinen nimeni.
Karjapaimen.
Vaimoni Deb sanoisi,
että "Kosher-paimen" on palannut takaisin.
Pääsen nyt näyttämään osaamiseni.
On hienoa päästä näyttämään muutamia taitojani,
joista useimmat eivät tiedä.
En liiku nopeasti. Olen sinua vanhempi.
Emme saa niitä kiinni.
- Ne lähtivät pakoon. - Niin.
- Miksi? - Ne näkivät meidät -
ja halusivat lähteä.
Lampaat alkoivat juosta minut nähdessään.
Eivätkö ne pitäneet elokuvasta, jossa esiinnyin?
- Ne lähtivät karkuun. - Ne juoksevat yhä.
Palaavatko ne omin neuvoin?
Ne osaavat palata tänne.
Täällä on nimittäin puumia, kettuja ja kojootteja.
Onko täällä puumia?
Niitä on tuolla kallioiden luona.
Noiden kallioidenko?
- Kyllä, eli... - Kuinka lähellä ne ovat?
Meillä on sika. Haluatko nähdä Lulun?
Sopii.
- Voi sentään. Se on suuri. - Niin on. Suuri emakko.
Lulu.
Jos menee karsinaan silittämään sitä, se vinkuu. Se on hauska.
Minäkin vingun, kun minua silitetään tietyistä paikoista.
Lampaat palasivat.
Ne eivät heti tajunneet, miten vaikutusvaltainen olen.
Hei, no niin. Hyvä.
Ottakaa tästä opiksenne.
Älkää lähtekö juoksemaan ilman lupaa. Ymmärrättekö?
Aivan.
Tämä on lampaiden rehua. Haluatko viedä sitä niille?
No niin. On ruoka-aika.
Ruokaa... Älä.
Wilbur oli melko tunkeileva.
- Arvaa mitä. - Tuo se tänne.
Nämä eläimet ovat hemmoteltuja.
- Se on niille kuin jäätelöä. - Älkää.
Lampaiden luulee olevan kilttejä ja suloisia.
Ne ovatkin kuin härkiä.
Selvä. Arvaa mitä.
Näille eläimille on opetettava tapoja.
- Selvä. - Täällä ei ole mitään.
Miten tärkeää perinteiden vaaliminen on nykyisin?
Se on elintärkeää.
On ilo sanoa, että olen juurtunut tänne.
Syntymämme jälkeen pala napanuoraa -
kaivetaan maahan.
Se yhdistää meidät luontoäitiin syntymästä alkaen.
Jos sellainen yhteys puuttuu elämästä,
voi tuntea olevansa hieman eksyksissä.
Navajoyhteisöt ovat matriarkaalisia.
Naiset hallitsevat maata ja omistavat karjan.
Tällaisessa mallissa on hienoa se, että työt tehdään kunnolla.
Tässä on äitini. Shimá.
Shimá. Hei.
- Siskoni Patricia. - Hei.
- Tässä on Desree. - Hei.
- Hauska tavata. - Samoin.
- Aivan. - Vaimoni Lauren.
Hauska tavata.
- Niin. - Aivan.
Näin täällä lapsia.
He ovat tuollapäin.
Suvussamme on lähes 200 jäsentä.
Kaksisataa?
- Niin. - Kun kokoonnutte perheen kesken,
- teitä on paljon. - Niin on.
- Hieman. - Tarvitaan...
Tarjoilupöytä on pitkä.
Aivan.
Välitämme oppimamme asiat lapsillemme,
jotta he voivat kertoa niistä edelleen.
Se on tärkeää.
Vaalimme kulttuuriamme, kieltämme ja perintöämme -
ja erityisesti seremonioitamme.
- Vaalimme niitä. - Aivan,
ja kerromme uudelle sukupolvelle, keitä olemme,
sillä isovanhempamme vaalivat perintöämme -
ja monet heistä ovat kuolleet.
Se on ollut rankkaa, koska meidän kansamme...
- Kulttuuria on vaalittava. - Niin.
Se on ollut rankkaa.
Siskonpoikani Owen on mahtava nuorimies.
Hän tanssii mielellään.
Vannetanssissa on käytettävä mielikuvitusta.
Huomaat, että hän tekee monenlaisia liikkeitä -
ja esittää erilaisia eläimiä.
Iltapäivä on ollut mainio.
Mylo on uskomaton nuorimies, ja hänellä on upea perhe.
Katsoin Myloa Owenin tanssiessa.
Näin hänen silmiensä kostuvan.
- Olen ylpeä Owenista. - Niin.
Hän pitää perinnettä elossa.
Näen sen silmistäsi.
Aivan.
Mahtavaa.
- Upeaa! - Hyvää työtä.
- Mahtavaa! - Hienoa.
Niin.
- Hyvä! - Hyvä!
En tiennyt aiemmin navajokulttuurista paljoakaan.
Tämä avasi silmäni.
- Oli hienoa, että tulit tänne. - Jopas.
- Niin. - Isoäitimme oppien mukaisesti -
annamme sinulle tämän kaulakorun.
Ole hyvä.
Osa kulttuuriamme ja kieltämme kulkee aina mukanasi.
- Kiitos. - Tämä on upeaa.
Tämä on todella erityistä.
Autiomaa näyttää tyhjältä,
mutta sieltä löytääkin kaikenlaista.
Historiaa, geologiaa ja ihmisiä, jotka ovat eläneet -
tässä maassa 15 000 vuotta.
Oli kunnia olla täällä heidän kanssaan.
Jos olisin tullut tänne yksin,
olisin varmaankin nauttinut vierailustani Amangirissa -
ja viettänyt suurimman osan ajasta hotellilla.
Hotellin ulkopuolella on kuitenkin erilainen maailma.
Olen iloinen, että minua onnisti ja sain tutustua siihen.
Navajo Nationissa tapaamani ystävät -
olivat varmaankin -
vierailuni suurin kohokohta ja hienoin täältä löytämäni asia.
Tekstitys: Liisa Sippola