En stor filosof sa en gang: "Verden er en bok,
og de som ikke reiser, leser bare én side."
Vel, jeg må si
at jeg har lest noen sider, og jeg liker ikke boken noe særlig.
Av flere grunner gleder jeg meg ikke til å reise.
Når det er for kaldt...
...er det ukomfortabelt.
Isbading naken?
- Ja. - Det er en fantastisk invitasjon.
Når det er for varmt, gjett hva. Jeg er ukomfortabel.
Jeg kan ikke løpe så fort.
- Men jeg er 75 år. - Trenger du hjelp?
Nei takk.
Og kanskje det er på tide å utvide horisontene mine.
Å, herregud.
Første gangen jeg har hatt neven i en elefantrumpe.
Det positive er at jeg bor på noen fantastiske hoteller.
Du store min. Dette er spektakulært.
Ulempen er at jeg har gått med på å utforske det som er utenfor.
- Forsiktig. - Sier du det?
- Vakkert fjell. - Det er en vulkan.
Er det en vulkan?
En verden jeg har unngått hele livet.
Sadie.
Herregud.
Bare å overleve ville vært fint.
Dette er siste gangen jeg drikker fem vodka med en finne.
"Redd regnskogen" har vært innprentet i meg som en viktig sak.
"Besøk regnskogen" har ikke det.
Når jeg tenker på Costa Rica, tenker jeg på fuktighet,
en generelt klam følelse.
Livet ute i det fri betyr ulike ting for ulike folk.
Jeg er mer en livet innendørs-fyr.
Det er mye positivt her. Det må jeg stadig minne meg selv på.
Costa Rica er kjent som et fredelig land. De har ikke engang noe forsvar.
Og costaricanere lever lenger enn oss andre.
Men det er vanskelig å tenke på forventet levealder
når du står i en jungel full av ting som kan drepe deg.
Ikke at jeg ventet en SUV, men kanskje noe med et tak.
Pura vida, velkommen til Costa Rica.
- Hallo. - Hyggelig å hilse på deg.
Dette er Mellom-Amerikas mest populære turistdestinasjon.
Folk tiltrekkes av det fantastiske dyrelivet.
For dem er landets 500 000 arter en fornøyelse.
Mens jeg føler: "Kan det bli for mye av det gode?"
Hvordan er costaricanere?
Selv når vi har et problem, prøver vi å finne en positiv utvei.
Det er derfor vi alltid sier "pura vida".
- Vet du hva pura vida betyr? - Pura... Nei.
Det er en filosofi.
Det er å få og gi kjærlighet hele tiden.
Pura vida.
Mine første to costaricanske ord.
Du tror kanskje at en Hollywood- skuespillers liv er bare pura vida.
Men for meg er det akkurat nå mer en blanding av paranoia og angst.
Velkommen. Pura vida.
- Pura vida! - Pura vida.
Nayara Teltleir.
Ord som ikke kunne vært lenger unna livet mitt.
Jeg har aldri campet. Og jeg har aldri tilbrakt en natt i telt.
- Så da er det en god start. - Perfekt. La oss gjøre det.
Jeg gleder meg.
Det er telt, og det er jungel.
Alle favorittingene mine på ett sted.
De sa at det var telt, men disse teltene er på påler.
Jeg synes ikke telt hører til på påler. Vet du hva som hører til oppå påler?
Klovner på stylter.
Det ser ikke ut som et telt så langt.
- Vær så god. - Takk.
Dette er fint.
- Dyreliv. - Du store min.
Paradis.
Det er definitivt jungel...
- Jungel, ja. - ...for der er den.
Vakkert fjell. Det er nydelig.
Det er en vulkan.
- Er det en vulkan? - Ja.
- Men den har vært sovende en stund. - Det har den vært i ti år.
- Var det et utbrudd for ti år siden? - Ja.
Jeg håpet den ville være mer sovende...
- ...enn denne. - Ja.
Det får du for tusen dollar per natt.
En naturkatastrofe på rommet.
- Takk for alt sammen, Jairo. - Mucho gusto.
Jeg setter pris på det.
Det er veldig vakkert. Og dette må være det peneste teltet jeg har sett.
Jeg sa nesten "jeg har vært i", men jeg har aldri vært i et telt.
Dyrelivet... Hvor starter man? Insekter?
Jeg er ikke vill etter slanger og edderkopper. Vi er i en jungel.
Det er sprøtt med den vulkanen.
Disse tingene som er utenfor komfortsonen min.
Etter å ha stelt meg, og da mener jeg å ha tatt på tre lag med insektspray,
føler jeg meg klar til å gå ut.
Velkommen til vår del av paradiset.
Bli med.
Nayara var ideen til eieren, Leo.
Jeg har mange spørsmål til en som har bygd et hotell i en regnskog.
Som hvorfor, og hva er galt med byen?
Jeg vet ikke hvor jeg skal begynne. Hvor begynte du?
Det du ser her, ville du ikke gjenkjent for noen år siden.
Kvegbønder hadde ødelagt absolutt alt.
- Dette var ikke her da du... - Nei, det var bare gjørme.
- Det var ikke noe mer. - Er det sant?
Det var ikke engang gress. Ingen sommerfugler,
ikke noe dyreliv, ingen fugler.
Det var overhodet ingenting.
Høres ideelt ut for meg.
Men Costa Rica er faktisk en stor suksesshistorie.
De siste 20 årene har de brakt tilbake skogen på over en femtedel av jorden,
og plantet mer enn sju millioner trær.
Jeg ville bevise at man kan bygge
og drive verdens mest fantastiske hotell...
- Ja. - ...og sameksistere med naturen.
Dette er det nærmeste naturen jeg er komfortabel med å være.
Men jeg får inntrykk av at min entusiastiske vert vil forandre det.
Eugene, jeg tror det er et dovendyr her, hvis du vil se det.
- Et dovendyr? - Ja.
Dovendyr er vanskelige å finne fordi de er på høye grener.
Jeg tror det er der borte. Ser du det?
Nei. Rett opp?
- Ja. - Jeg ser det ikke.
- Det er et bedre sted her. - Vi er på dovendyrjakt.
Rett fram helt øverst.
Rett fram.
- Hvorfor ser jeg det ikke? - Du hadde det.
- Ok... - Jeg ser det ikke.
Driver dere gjøn med meg?
- Jeg kan ikke... Ja. - Ser du det?
Nei.
Man må bare tro det de sier... Ja.
...om at det er et dovendyr.
Ser du den mørke greia? "Er det en skygge? Det er som en skygge."
"Ser du det?" "Ja, jeg ser det."
Jeg føler at nå som jeg har sett et dovendyr, nesten,
kan vi krysse av for dyreliv og gå videre.
Men Leo vil vise meg mer.
Hvis du vil se mye dyreliv, Eugene,
så har jeg tatt meg den frihet å booke en nattlig jungeltur for deg.
Selv om det høres fristende ut, vet jeg ikke.
- Ja. - Jeg lover deg...
- Ja. - ...at du får se mye dyreliv i natt.
Jeg er nesten sikker på at jeg var klar på hva jeg mener om dyreliv.
Jeg skal visst ut på skogtur.
Jeg ville vanligvis ikke blitt med på en nattlig tur.
Jeg kunne sagt nei, men jeg vil ikke at han skal si:
"Det var jammen vanskelig å komme overens med ham."
Og så blir det spredt. "Har du hørt om Levy? Det er noe med ham."
Han sa: "Det er ikke lett å komme overens med ham.
Han er veldig tøff, det er ikke trivelig."
"Jeg vil ikke være sammen med ham, nei."
Uansett, man lærer.
Jeg har problemer med tanken på en nattlig jungeltur,
og jeg kan oppsummere det med tre ord.
Jungel, natt og tur.
- Hallo. - Pura vida. Hyggelig å hilse på deg.
Jeg heter Isidro.
Isidro.
Jeg skal være din beste venn og guide i regnskogen.
Jeg misunner deg ikke i natt.
Noen av de skapningene vi trolig vil se i dag...
Noen av skapningene? Ok.
...kan være edderkopper og slanger.
Edderkopper og slanger? Du prøver å skremme meg.
- Ja. - Er du klar for det?
- Jeg er klar. Ja. - Da setter vi i gang.
- Jeg kommer etter. - Ok.
Jeg kommer etter.
Ikke si at de frykter meg mer enn jeg frykter dem, for det er umulig.
Skal vi se... Se på denne.
Vi har en av edderkoppene her.
- Se. Ser du den? - Herregud.
- Ser du den her? - Ja, det gjør jeg. Jeg ser den der.
Se på det nettet. Noen av edderkoppene
- lager store nett... - Jeg vet det.
...for å fange så mange insekter som mulig.
- Så... - Ja.
...ikke så bra for mennesker.
- Nå vet jeg hva jeg skal se etter. - Der kan du se.
- Det er en liten slyngplante. - Ja.
- Beklager. Nå skremmer jeg meg selv. - Alt i orden.
Jeg kan ikke få sagt...
...hvor gøy jeg faktisk har det.
Det er utrolig.
Ikke.
Her. Se på dette. Her borte.
Det er bullet ants.
- Er det en bullet ant? - Ja.
Hvis du blir bitt av den mauren, kan det bli 24 timer med smerte.
Å bli bitt av en... Så hvorfor er vi her fortsatt?
Jeg begynner å mistenke at Isidro ikke blir fornøyd
før vi har stirret døden i hvitøyet.
Se på dette.
Her har vi noe kult.
- Hva har vi? - Det er en eyelash pit viper.
- Kalles de det fordi... - Så...
- ...fordi de går etter øynene dine? - Nei.
Øverst har den skjell som ser ut som øyevipper.
- Er den giftig?
- Veldig giftig. - Giftslanger.
- Denne arten har en hemotoksin-gift. - Ja vel.
- Får du et sånt slangebitt... - Ja.
- ...det er ikke bra, for... - Det blir ikke hyggelig.
La oss si at du blir bitt av en eyelash viper- slange,
hvor lang tid tar det før du bør tenke seriøst på...
...din egen død?
Du vil ha omtrent en time.
En time på å komme på sykehus? Og hvor langt er det til sykehuset?
- Det er 45 minutter unna. - Det er 45 minutter unna.
Det stemmer.
La oss si at det er rushtid.
- Er det rushtid, må du løpe. - Ja.
Vi er forsiktige med denne slangearten.
- Du sier ikke det. - Vi har flaks som ser den.
- Veldig flaks. Snakker om flaks. - Kult.
Der ser du. Det er utrolig.
- Veldig kult. - Definitivt en opplevelse.
Det er noe du opplever én gang i livet.
Nettopp.
Noen vil kanskje si at det er én gang for mye.
Det er spennende å se en slange på en gren, som kunne drept deg på 45 minutter.
Det er interessant.
Og jeg begynner å forstå
hvorfor costaricanere føler seg nære naturen, for dette er livet deres,
og dette er deres verden og det de elsker.
Jeg gjorde det. Jeg kan si at jeg gikk gjennom skogen.
Jeg gikk gjennom jungelen om natten og så en eyelash viper- slange.
Men ville jeg gjort det igjen? Jeg tror ikke det.
Dette passer meg bedre.
Slangene og insektene har sitt naturlige habitat...
...og jeg har mitt.
Hva var det?
Stor overraskelse, jeg sov ikke godt.
Da jeg våknet, hadde jeg nesten glemt alle de små, livsfarlige skapningene.
Akkurat i tide til å huske den på størrelse med et fjell utenfor vinduet.
Jeg tror jeg ser et utbrudd.
Vulkanen har utbrudd.
Skal vi ringe noen?
Unnskyld at jeg spredte panikk.
Hva kan jeg si? Jeg er vel ikke særlig god med vulkaner.
Men enkelte kaller dem hjemme.
Som det samfunnet som har vokst opp her i byen La Fortuna.
Dette ser ut som en vakker park i...
I hjertet av La Fortuna sentrum.
- Hei. Jeg heter Mario. - Fint.
Pura vida.
Alle virker avslappet.
Det er en avslappet atmosfære jeg elsker ved dette stedet.
Wow.
Costaricanske talenter.
Det viser seg at det er en god grunn til at alle er glade for å bo her.
Hei. Pura vida.
La Fortuna betyr "Lykken".
Den er omgitt av fruktbar vulkansk jord,
som er perfekt til å dyrke særlig én ting.
Kaffe. Så verdifull for økonomien
at den kalles gyllent korn.
Og etter min søvnløse natt trenger jeg en kopp eller to.
Så jeg skal møte femtegenerasjons-kaffebonden Allan.
- Pura vida. - Pura vida.
- Velkommen til plantasjen vår.
Dette er forretningspartneren min Antonio. Og Maximo, faren hans.
Vi planter kaffe her.
Så det er sånn det faktisk ser ut.
Jeg vet ingenting om hva som gjør costaricansk kaffe annerledes enn...
- Den fra andre steder? - ...fra andre land.
Jorden vår er perfekt. Det er mye vulkansk jord i Costa Rica,
så den vokser og smaker best.
Får jeg lov til å spørre om hvor gammel don Maximo er?
Åttifem år, Eugene.
Bør han jobbe så hardt?
- Han liker det. - Ja, men han...
Vi har drevet med dette lenge.
Jeg blir nervøs.
Jeg får litt skyldfølelse for å la 85-åringen gjøre all jobben.
Jeg har visst rykte på meg for å gjøre veldig lite fysisk aktivitet.
- Vil du prøve? - Vel...
Jeg mener, du vet... Det er en spade.
Hvis jeg må. Jeg har hatt jobber.
Jeg var søppeltømmer mange somrer.
Og dette var før de hadde de automatiske...
Søppelkassen går inn i lastebilen,
og lastebilen knuser det... Jeg er tøffere enn jeg ser ut.
- Veldig bra. - Kona mi må se dette opptaket,
for hun tror ikke at jeg kan gjøre noe fysisk.
Så du...
Før planten din produserer kaffe, må vi vente i omtrent tre år.
Så god tid har jeg ikke.
Heldigvis er årets avling inne.
Er dette en bønne?
Iblant spiser folk den sånn. Du kan prøve. Sånn.
- Det smaker overhodet ikke som kaffe. - Nei.
Magien ligger i brenneprosessen.
Brenneprosessen er avgjørende for kaffesmaken.
Det er ikke noe du gir en komiker ansvaret for.
Her skal vi lage blandingen din.
- Skal jeg lage min egen blanding? - Ja. Din egen kaffe.
- Vil du ha i litt? - Ja.
Kaffe er seriøse saker her.
Costa Rica er det eneste landet i verden
der det er ulovlig å dyrke annet enn bønner av beste kvalitet.
Dette er ikke tidspunktet til å tilstå at jeg foretrekker pulverkaffe.
Er du forbauset over hvor lett jeg kan tilpasse meg arbeidet?
Ja.
Lettbrent kaffe gir en søtere og mer velduftende smak.
Den mørkbrente er bitrere. Bare litt kaffesnakk.
Si når vi stopper for å lage din blanding.
Det er bra sånn.
Endelig er det tid for å se fruktene av arbeidet mitt.
- Min blanding? - Ja.
Vi lar litt kokende vann renne sakte gjennom kaffen.
Hvis du måtte komme deg på jobb i en fart...
Ikke noen god idé.
Dette ville ikke vært...
- Nå skal jeg drikke den med deg. - Nå er jeg nervøs.
- Hvorfor det? - Det er min blanding.
- Den er ganske god. - Ja.
Det er ikke sukker i den. Det er en naturlig sødme ved den.
Ja.
Jeg kunne laget reklame for denne kaffen.
Robust, men mild.
Vi kaffeeksperter får litt av en appetitt.
Og denne kvelden er jeg så heldig å være gjest hos Nayaras kjøkkensjef.
Du må være Quentin. Står til?
Bare bra. Og du?
Bra. Dette er den mest spennende tiden på dagen for meg.
Det jeg skal lage til deg, er costaricansk wagyu-biff.
Den serveres med en kaffeskorpe.
- Kaffeskorpe. Det høres godt ut. - "Kaffeskorpe."
Så du er ikke fra Costa Rica?
Nei, jeg er opprinnelig fra Brussel.
Hvorfor drar man fra Belgia til Costa Rica?
Jeg møtte noen fra Costa Rica.
- Og du ble værende her? - Så...
Jeg elsker landet.
Jeg liker folket.
Så jeg bestemte meg for å bli.
Jeg tror jeg vil bli hele livet.
Det er vel sånn at pura vida...
Meningen med Pura vida.
- ...betyr noe for deg. - Vel...
Jeg prøver fortsatt å finne ut nøyaktig hva det er.
For meg betyr pura vida måten de ser på livet på.
Måten de lever på. Måten de nyter livet på. Det...
- Så det er et livsstilvalg? - Det er en livsstil. Korrekt.
De er veldig mye mindre stresset enn europeere.
- De er mer... - Mindre stresset her...
- Ja. Selv i jobben min. - ...enn i Europa.
De som jobber på et kjøkken, er under mye press.
Ja. Jeg har sett Hell's Kitchen. Det er skremmende.
Dette ser fantastisk ut.
Jeg håper du liker den.
Hvordan smaker den?
Dette er det beste kjøttstykket jeg har smakt...
- Ja? - Dette er sinnssykt godt.
- Takk for dette. - Bare hyggelig, Eugene.
Dette er den typen måltid som gjør deg lykksalig.
Som gjør at du glemmer bekymringer
som å sove på påler omgitt av slanger.
Nesten.
Enda en natt uten nyheter fra vulkanen.
Og med vulkaner er intet nytt godt nytt.
Jeg hørte noen lyder
som jeg ikke helt kunne sette fingeren på hva de var.
Men jeg sov av og på.
Dette er en fin morgen. Jeg har kaffen min.
Dette er en del av den costaricanske livsstilen jeg kan like.
Men pura vida er fortsatt et mysterium for meg.
Men denne siste dagen her
skal jeg prøve noe som er enda mer ulikt meg
enn å omgås edderkopper.
Noe jeg ville blitt flau over å fortelle vennene mine om.
Jeg har en avtale med en skogterapeut. Jeg vet ikke hva det er.
Men jeg har aldri vært i terapi.
Jeg pleier ikke å snakke noe særlig om meg selv.
Jeg holder sånt for meg selv. "Det er privat eiendom", sier jeg.
Hold deg unna. Ikke kom inn.
Eugene Levy, privat eiendom.
Jeg skulle ærlig talt heller vært tilbake ved slangen.
- Velkommen. - Hei.
- Gleder meg. - Gleder meg.
Tadeo her er en av bare elleve kvalifiserte skogterapeuter i Costa Rica.
Alle som ikke er en av de elleve, er bare en gærning i skogen, som snakker med trær.
Har du noen forventninger til skogterapi?
Jeg forestiller meg at det er basert på å være ett med naturen.
Du er i nærheten.
- Er det i nærheten? - Ja, sir.
Men det som skjer i en tropisk regnskog,
- er et kompakt, symbiotisk økosystem. - Ok.
Hvis du åpner sansene for skogen, vil du få mange fordeler.
Jeg har aldri gått til terapi
i hele mitt liv, så jeg...
Jeg må si at jeg ikke er terapeut. Jeg er bare en guide.
Som tar meg med til terapeuten?
- Eller... - Terapeuten er skogen.
Det er skogen.
Så jeg er ikke her for å snakke med Tadeo om problemene mine.
Jeg skal snakke med trærne.
Den første invitasjonen er å invitere deg til å dele noe med skogen.
Kanskje fortelle skogen noe du aldri har fortalt noen før.
- Fortelle det til skogen. - Den andre invitasjonen
er å fortelle skogen noe du er takknemlig for i livet ditt.
Noe jeg er takknemlig for.
Ja. Og så kaller jeg på deg med trommen min.
Denne.
Når du hører denne, kommer du tilbake hit,
og så snakker vi om det. Denne veien.
Jeg prøver å ha et åpent sinn.
Det føles som om du burde omfavne alt som forbinder deg til naturen.
Uheldigvis er naturen for meg litt langt nede på listen
over ting jeg bør være forbundet med.
Men jeg prøver.
Først skal jeg si noe jeg aldri har fortalt noen.
Ikke engang kona mi.
En gang tapte jeg 800 dollar i poker.
Ingen fikk vite det,
og jeg ville vært i trøbbel om jeg hadde sagt det.
Ikke ett ord.
Og så noe jeg er takknemlig for.
Det er lett.
Jeg er takknemlig for familien min.
Jeg er takknemlig for kona mi, Deb. Jeg er takknemlig for sønnen min, Daniel.
Jeg er takknemlig for datteren min, Sarah. Jeg er takknemlig for broren min, Fred.
Jeg er takknemlig for søsteren min, Barb.
Verdens beste, mest kjærlige familie. Og det skjønner du.
Trommen. På tide å gå tilbake.
- Mr. Levy. - Ja.
Hva legger du merke til?
Jeg opplevde,
Jeg vil ikke kalle det et forhold,
men nå virker det som alt har en sterkere forbindelse.
Tusen takk.
Vil du legge til noe mer for å fullføre opplevelsen?
Det virker som en ganske fullstendig opplevelse,
men hvis det er noe du tror
vil gjøre opplevelsen bedre, så...
Det er noe mer.
- Jeg var redd for det, men... - Bli med meg.
Ja.
Det er synd, men jeg tror Tadeo merker
at dette ikke fungerer for meg.
Hvor skal vi, Tadeo?
Jeg tror du vil like det.
Du tror jeg vil nyte det.
Men han er bestemt på ikke å gi opp ennå.
Her er det.
De fleste situasjoner gjør meg bekymret.
- Her er det. - Ok.
Men det er bare én som garantert vil gjøre meg skrekkslagen.
Høyder.
Denne hengebroen er festet til tynne kabler 55 meter
over skogbunnen.
For meg er det selve definisjonen på å ta det for langt.
Ok. Vent. Et øyeblikk.
Ok.
- Bare gå og finn pura vidaen din. - Jeg tror ikke det.
Jeg tror ikke jeg finner pura vida med denne.
Jeg vil ikke... Jeg er redd for høyder, Tadeo. Jeg...
- Prøv å nyte dette. - Prøve å nyte det?
- Ja. - Ok.
Dette er den ultimate "la oss ikke gjøre det, og si at vi gjorde det".
Dette er galskap.
Herregud.
Jeg klarer ikke å ta et pariserhjul. Forstår du det?
Jeg er redd for høyder. Jeg klarer ikke å se ned fra en balkong.
Herregud.
Jeg vil bare at dette skal være over.
Du snakker.
Så hvorfor ender jeg med å stoppe for å nyte utsikten?
Det var vanskelig.
Ja.
Det fikk hjertet til å hamre. Bra.
Ja. Dette er bra. Å være ett med skogen.
Jeg synes det er fint, og dette er et veldig vakkert sted.
Og å få noe ut av det som en forbindelse
med hvor vi er og hvem vi er, det er vel noe der.
Jeg kan ha vært kynisk i starten, men det er noe med
å overvinne din største frykt.
Særlig når du bare trenger å gjøre det én gang.
Og hvilken bedre måte er det å feire min nye livsglede på
enn å dra tilbake til La Fortuna...
Hallo.
...til en fest?
Costaricanere er stolte over å ta imot fremmede,
noe jeg må stole på, for jeg kommer uinvitert til bursdagsfeiringen
til den lokale snekkeren don Ricardo.
- Hei. - Hallo.
- Hallo. Eugene? - Ja.
- Hyggelig å hilse på deg. Jeg heter Celim. - Celim, gleder meg.
Så du er don Ricardos sønn?
- Ja, det er jeg. - Ok.
Jeg skal hente en kake til ham.
- Så bra, da. - Ja.
Maritza.
- Hallo. - Ok.
Det er hun som baker kaken...
- Se på ham på bildet. - Du store min. Se på dette!
Vet han at du kommer med kake, eller er det en overraskelse?
- Jeg tror ikke det er en overraskelse... - Jeg blir overraskelsen.
Det er en stor en. 85, ikke sant?
Jeg tror han kommer til å leve til han blir over hundre.
- Ok. - Takk.
Og det er godt mulig.
Costa Rica er en av bare fem blå soner i verden,
der folk lever til de er i 90-årene eller lenger.
Ikke overraskende hviler ikke bursdagsbarnet ennå.
Jeg skulle gjerne hjulpet til, men jeg er nervøs for fliser.
Og de har en jobb til meg med Celims søstre og moren hans, Elma.
Jeg er veldig glad for å være her.
Vi har hjemmelagd mat. Jeg elsker en god tortilla.
Ja. Jeg har vært tortillabaker lenge,
men, ja, du bare...
Sånn. Legg dem på... Sånn.
Ser dere?
Kan jeg spørre moren din om hva pura vida betyr for dere?
Hun sier: "For meg betyr det å være i naturen med fjellene.
Med elvene. Nær skogen."
- Ja. - "Med mannen min...
...og barna mine, døtrene og sønnene mine."
Det er det viktigste uansett hvor man er fra, ikke sant?
- Nettopp. - Det er familie.
- Han har skiftet klær. - Bursdagsbarnet.
- La oss starte festen nå. - La oss starte festen.
Kveldens bursdagsmiddag er et typisk solid costaricansk måltid.
Ris, stekte bønner, kokebanan og selvsagt tortilla.
Vel, Celim, takk for at du inviterte meg til festen.
Jeg er veldig glad.
Jeg er beæret over å være med
på don Ricardos 85-årsfeiring.
Det er en fin gave til faren min å få møte deg,
familien min og moren min.
Det må være store American Pie- fans her.
- Ja! - Ja?
- Ja. Meg! - Herregud.
- Meg, ja. - Jeg tullet.
Jeg liker den.
La oss hogge inn.
- Ok. Salud! - Jeg gleder meg. Takk. Salud.
Apropos pai, hvor er den kaken jeg hentet?
Se her, ja.
Det er en flott familie. Jeg elsker denne familien.
Det er en energi og humor,
og det virker som alle gleder seg over å kose seg
og nyte den lyse siden av livet.
Cinco... 58. Cinco ocho.
Jeg elsker dette landet, landskapet og særlig folket.
Folket er virkelig...
...det jeg har en forbindelse til.
Og denne pura vida greia tror jeg
er en viktig del av det som gjør dem til dem de er.
Ikke bekymre deg, vær glad. Det er atmosfæren her.
Jeg skulle ønske jeg hadde funnet det ut før.
Jeg tror jeg var nervøs for regnskogen, det som er under tretoppene,
som hele tiden var et skummelt spørsmålstegn for meg.
Regnskogen er faktisk vakker.
Jeg kan si at jeg har vært der.
Du vet... "Vært i Costa Rica?"
"Ja, jeg har tilbrakt litt tid der.
Nydelig sted.
Du burde se det. Du burde dra."
Tekst: Evy Hvidsten