Dižens filozofs reiz teicis: "Pasaule ir grāmata,
un tie, kuri neceļo, izlasa tikai vienu lappusi."
Nu, man jāsaka,
esmu izlasījis dažas lapas, bet mani šī grāmata nesajūsmina.
Es nealkstu ceļot vairāku iemeslu dēļ.
Kad ir pārāk auksts,
es nejūtos ērti.
Peldēt ledainā ūdenī kailam?
- Jā. - Nu, satriecošs uzaicinājums.
Kad ir pārāk karsts - uzminiet nu! Es nejūtos ērti.
Es nevaru tik ātri paskriet.
- Bet man ir 75 gadi. - Palīdzēt?
Nē, tikšu galā.
Un varbūt laiks paplašināt manu horizontu.
Ak dievs.
Pirmo reizi iebāzu roku ziloņa dupsī.
No pozitīvās puses -
es palieku vienreizīgās viesnīcās.
Ak vai. Iespaidīgi.
Āķis tāds, ka esmu piekritis izpētīt arī to, kas atrodas laukā.
- Skatieties zem kājām. - Nudien.
- Skaists kalns. - Tas ir vulkāns.
Tas ir vulkāns?
Pasaulē, no kuras visu mūžu esmu izvairījies.
Seidij.
Ak dievs.
Būtu lieliski kaut vai izdzīvot.
Pēdējā reize, kad ar kādu somu izdzeru piecas vodkas glāzītes.
Esmu aiz Ziemeļu polārā loka, un man ir liels jautājums - kāpēc?
Man nepatīk ziema.
Es neslēpoju. Es neslidoju.
Es pat vairs netaisu sniega pikas.
SOMIJA
Nu, šī vieta ir skaista.
Priecājos, ka manas acis sasalušas, neveras ciet.
Cilvēkam, kuram nepatīk nekas ekstrēms,
par šo ekstrēmāks nav iedomājams nekas.
Somijas ledainie plašumi.
Cilvēki braucot šurp,
lai viņus apžilbinātu dabas pasaules brīnumi,
piemēram, saule, kas vasaras mēnešos nekad nenoriet,
un ziemeļblāzma, kas izgaismo ziemas debesis.
Bet šobrīd mani apžilbina tikai tas, ka vairs nejūtu rokas un kājas.
- Sveiki, Jūdžīn. - Sveiki.
Mani sauc Kaisa. Priecājos iepazīties.
Mani ieradusies sagaidīt vietējā gide Kaisa,
un, lai gan mēs tikai nupat iepazināmies, jūtu, ka runājam vienā valodā.
- Aha. - Tātad es pateicu:
"Silti sveicu Somijā un Lapzemē."
Man patīk, ka sakāt: "Silti sveicu."
Somija Ziemeļeiropā ir kā puse no Teksasas,
bet pieņemu, ka kovboju ir mazāk.
Es esmu Lapzemē, šīs valsts tālākajā ziemeļu daļā,
kur temperatūra nokrītas līdz -50 grādiem
un labākais pārvietošanās līdzeklis acīmredzot ir sniega motocikls.
Tas ir tikai sniegs.
Šis ir viens varens pārvietošanās veids.
Lai gan, iespējams, ne ērtākais.
Mēs braucam uz turieni. Turieni.
- Jūs par mani... - Praktiska informācija.
- Jūs par mani labi rūpējaties. - Jā.
Kaisa, tik tālu Ziemeļos es nekad neesmu bijis.
Jums noteikti patiks, kad atklāsiet mūsu dabas burvību.
Esat dzirdējis par somu sisu?
- Nē. - Sisu nozīmē to, ka nekad nepadodamies.
Tad sisu ir...
drosme un apņēmība?
Jā.
Būtu jauki, ka jūs pavisam dziļi iegremdētos somu kultūrā
un atrastu pats savu sisu.
Ļoti to gaidu.
Vai es to atradīšu, tas ir cits stāsts.
Teikšu jums tā, lai sisu meklē Kaisa.
Es ar acīm meklēšu viesnīcu un karstu vannu.
Par laimi, pie horizonta tieši viena ir.
Tās nosaukums ir Arctic TreeHouse.
Sveicam viesnīcā Arctic TreeHouse. Lūdzu.
Īpašniece ir vietējā somiete Katja.
Namiņš jūs gaida.
Acīmredzot šajā vietā
var redzēt neticamas ziemeļblāzmas,
un tā ir projektēta cilvēkiem, kuriem patīk jauna pieredze.
Bet ceru, ka viņi uzņems arī mani.
Visi šie namiņi ir pavērsti pret Ziemeļu debesīm,
lai jums būtu vislielākā iespēja redzēt ziemeļblāzmu.
Vai jūs atmaksājat naudu, ja ziemeļblāzma neparādās?
Tā ir dabas parādība. Tās ir nedaudz nepastāvīgas.
- Pašas izdomā, kad parādīties. Jā. - Nu, paskatīsimies.
Jā, protams.
Paskat tik.
Vanna izskatās trīs metrus dziļa.
Patiesi. Jūs varat vannoties kautrīgā veidā
vai arī izbaudīt skatu un būt...
Kā lai saka? Eksperimentālāks.
Ziniet, es laikam iešu pret straumi un teikšu, ka izvēlēšos kautrīgo veidu.
Un, kad es saku "laikam", es domāju necaurredzamo variantu.
Un te ir jūsu privātā sauna.
- Man patīk. - Jā.
Un mēs, somi, pēc saunas vārtāmies sniegā.
Tas ir labi asinsritei.
Vienreiz es izmēģināšu visu.
Varbūt ne šajā ceļojumā, bet, zin, kādudien, kā mēdz teikt.
Patīkamu uzturēšanos!
Paldies.
Mani pārņem lielāks entuziasms,
un es sāku atkal just kāju pirkstus.
Man labāk patīk siltāks klimats,
bet šīs ir jaukas pārmaiņas.
Redzēsim, cik tālu šajā ceļojumā tiks mans sisu,
bet es noteikti darīšu, ko varu, lai izmēģinātu to,
ko parasti nedarītu.
Diemžēl tas ietvers atgriešanos laukā...
sniegavētrā.
Es nekad neesmu bijis raksturots ar vārdiem "izturīgs" un "elastīgs",
bet, kas neriskē, tas nevinnē.
Es izmēģināšu vienu no somu mīļākajiem laika pavadīšanas veidiem,
zemledus makšķerēšanu.
Un mani pamācīs
vietējais fermeris Allu un viņa sešgadīgais dēls.
Sveiki! Priecājos iepazīties.
Sveiki. Priecājos. Tas laikam ir mazais Allu.
- Taisto. - Taisto.
Viņš ar nepacietību grib sākt makšķerēt.
- Nu, es nekad neesmu makšķerējis. - Nekad?
Nekad neesmu makšķerējis. Nē.
Mēs izmēģināsim ļoti veclaicīgu makšķerēšanu ar īso makšķeri,
cerot noķert kādu asari.
Mums jāizurbj āliņģis. Gribat izmēģināt?
- Jā. Kā būs? - O nē. Izklausās labi.
Jums ir jautri?
- Jums labi sanāk. - Aha.
Neuztraucieties.
Es negaidīju, ka būs ar rokām jāurbjas cauri ledum.
Ziniet, tas daudz prasa, ja nav pie tā pierasts.
- Palīdzēt? - Nē, tikšu galā.
Kādam, kurš nav tik spējīgs,
tas būtu pamatīgs darbiņš, bet ziniet,
man tā bija kā pastaiga pa dārzu.
Gatavi, un tad augšā.
Ātri.
Re? Sīkstāks, nekā izskatos.
Labi, tā, kā redzat.
Jāpaceļ apmēram desmit centimetrus no apakšas.
Kad jūtat kaut ko, celiet uz augšu.
Jūtat kaut ko?
Šķiet, jūtu, ka tuvojas sirdstrieka.
Taisto noķēra zivi. Mazu asari.
Šī noteikti ir jaunu vīru nodarbe.
- Vēl viena. - Ak dievs. Kas notiek?
Nu, viņam ir labāka makšķere.
- Trešā. - Labi.
Nu tas ir... Zināt? Nu viņš vienkārši izrādās.
Taisto - viņš vienkārši pilnīgi izrādījās.
O, jā. Ceturtā.
Nesaku, ka viņš ir pāragri attīstījies, bet jūs zināt,
viņš tā... iebāž to degunā.
Nedaudz iebāž degunā.
- Tas viss... - Liela.
Labi. Skaidrs. Tas ir kā...
"Tēt, es noķēru vēl vienu."
Vēl.
"Tēt, es noķēru vēl vienu."
- Tik viegli. - Viegli. Nemaz nekaunos.
Sīcis sāk mani tracināt.
- Augšā, augšā. Nu re! - Nu re!
Tā ir jūsu.
Vairs likmes nepieņemam. Ir uzvarētājs.
- Ļoti labi. - Oho. Izdevās, Taisto.
Kā tagad jūtaties?
- Tā, ka esmu noķēris zivi. - Ļoti labi.
Nu, viņš pajautāja.
Ar manām un Taisto noķertajām zivīm pietiks uzkodām,
bet Allu grib sagādāt pamatēdienu.
Labi, aiziet!
Oho!
Cik tai varētu būt kilogramu?
- Tikai pusotrs. - Pusotrs?
Šajā ezerā var būt desmitreiz lielākas.
Ir aizraujoši vērot Allu.
Jūs redzējāt, cik lielu zivi viņš noķēra.
Tas vīrs zina, ko viņš dara.
Nu re.
Vai ne?
Ziniet, nu, es nedomāju, ka es vēl kādreiz makšķerēšu, zin.
Bet tiem, kuriem tas padodas,
tā ir mākslas forma, ko var apbrīnot.
Citi.
Visa tā piepūle man ir uzdzinusi apetīti.
Labās ziņas - varu sasmaržot vakariņas.
Ne tik labas ziņas - šķiet, ka smarža nāk no telts.
Gribētos, lai no iekšpuses nāktu lielāks karstuma mirdzums.
Sveiki.
Esmu šovakar ielūgts vakariņot
ar viesnīcas īpašnieci Katju un viņas vīru Ilku.
- Priecājos. Laipni lūdzu. - Priecājos.
Jauki te būt. Paskat tik!
Šī ir kota, ļoti somiska.
Ļoti, ļoti tradicionāla.
Daudziem cilvēkiem... somiem ir šīs, un tās lieto ēst gatavošanai,
īpaši vasarā.
Kā barbekjū pagalmā.
- Tieši tā. - Jūs ietu uz kota?
Jā. Somijā ir tradīcija lūgt viesus gatavot ēdienu pašiem.
Tāpēc mēs jūs lūdzam mums šovakar palīdzēt ar to.
Nu, ja jums tiešām vienalga, kā ēdiens garšo...
- esmu jūsu rīcībā. - Labi.
Man pateica, ka būs kaut kas ļoti somisks.
Esmu ieintriģēts un satraucies.
Tā, šī ir ziemeļbrieža fileja.
Tas ir tāds kā superēdiens.
- Ēdīsim ziemeļbriedi? - Ēdīsim ziemeļbriedi.
Godīgi sakot, negribu ēst ziemeļbriedi.
Esmu visai konservatīvs attiecībā uz to, kas man garšo,
jo manas garšas kārpiņas nealkst pēc piedzīvojumiem.
Tas man būs interesanti,
jo es nekad neesmu ēdis alni, ziemeļbriedi, baisi gribu pamēģināt.
Nu, tas, ka baisi - taisnība.
Tas sisu, par ko esmu dzirdējis,
cik saprotu, ir tāda kā drosme un apņēmība.
Jā, pareizi saprotat.
Tas nozīmē nepadoties.
- Labi. - Dūša un iekšējais spēks.
Nu, man sisu būtu
apēst ziemeļbrieža fileju.
Jūdžīn, lūdzu, apsēdieties.
Mana pirmā maltīte Somijā.
Jā.
Un nu sisu.
Ēdot pusjēlu ziemeļbrieža gaļu.
Nu jums nevajadzēja teikt "pusjēlu".
Doma, ka ēdu ziemeļbriedi, manī šobrīd nogalē Ziemassvētku garu.
Labi, aiziet.
Nav slikta.
Tā izkūst.
- Tiešām izkūst. - Jā.
Tas ir lielisks pirmais solis.
Man bija spēcīgs kārdinājums teikt: "Zināt, draugi?
To ziemeļbriedi es izlaidīšu."
Zin, visa tā runāšana par sisu, un ir jāpamēģina.
Ļoti gardi.
Tā ir meža gaļa. Zinām, no kurienes nākusi.
Atkal. Nevajag teikt "meža".
Nevajag teikt "meža".
Es tikai... Es mēģinu... Ziniet, es to mēģinu dabūt lejā.
Labāk, ka ir jauni piedzīvojumi, nekā ja nav vispār piedzīvojumu.
Es šajā ceļojumā to izmantošu kā mantru.
Iedzeriet par savu sisu. Savu iekšējo sisu.
Ko vēl jūs ieteiktu man pamēģināt, kamēr es esmu te?
Mums ir labi draugi - Aksana un Anti.
Viņiem ir daži haskiji.
- Kā tas izklausās? - Tas izklausās lieliski,
bet mēs taču neēdīsim haskiju, ko?
Viņi smējās, bet to nenoliedza.
Pēc pirmās nakts Somijā
pamodos no smieklu skaņām, kas aizvien zvanīja manās ausīs...
izrādās - ne bez pamata.
Pēdējos piecus gadus
somi ir bijuši laimīgākie cilvēki pasaulē.
Nekas nespētu sniegt lielāku laimi kā šī karstā šokolāde,
bet es satraucos, ja cilvēki
ir tiešām laimīgi, ārprātīgi laimīgi.
Zin, doma, ka esi valstī, kurā ir laimīgākie cilvēki pasaulē...
tur jābūt kādam iemeslam.
Es neticu tam, ka kāds varētu vienkārši visu laiku būt laimīgs.
Pamosties un būt laimīgs.
Kaut kam ir jādara laimīgu.
Es gribu to vēl nedaudz apsmadzeņot.
Un es zinu, kam jautāt par laimi.
Vīram, kurš smaida pat tad, kad ķidā līdaku.
- Sveiki. - Kā klājas?
- Ļoti labi. - Skat, kādi skaisti dzīvnieki.
Tie ir unikāli.
Allu ir ne tikai prasmīgs makšķernieks.
Viņš ir arī ziemeļbriežu audzētājs piektajā paaudzē.
Un mans sāncensis Taisto kļūs par sesto paaudzi.
Tā ir manas ģimenes tradīcija. Audzējam viņus gaļas dēļ.
Mēs izmantojam visu no galvas līdz astei.
Varat redzēt manu jaku.
Vairāk nekā desmit gadus veca. Ziemeļbriedis.
Tas ir ziemeļbriedis?
- Jā. - Labi.
Tagad barosim ziemeļbriežus.
Paņemiet šo un nesiet uz ragavām.
Labi.
Un, Jūdžīn, ja vajag palīdzību, sakiet Taisto, viņš palīdzēs.
- Lūdzu, kāpiet iekšā. - Ko?
Sēdieties aizmugurē. Paķeršu jums ziemeļbrieža ādu.
Tātad sešgadīgais varēs sēdēt priekšā,
kamēr es - aizmugurē.
Un jūs gribat, lai es...
Kā te sēž?
Jā. Uz ceļiem.
Labi.
- Esat gatavs? - Jā.
Labs suns.
Lapzemē esot vairāk ziemeļbriežu nekā cilvēku.
Mums ir kompānija.
Es neticēju, līdz paskatījos aiz muguras.
Ceru, ka viņi mani nevaino sava brālēna nāvē,
ko es varbūt vakar vakarā apēdu.
Paņemiet šo ķērpju maisu.
- Jā. - Un izmētājiet visapkārt.
Laiks ņammāt!
Laiks ņammāt.
Lūdzu, sirsniņ. Paskaties. Lūdzu, sirsniņ.
Es baroju savus ziemeļbriežus. Jā.
Viņi ir mīlīgas radības. Viņi ir ļoti jauki dzīvnieki.
Ļoti bēdīgi, ka daži no viņiem nonāk uz šķīvja.
Saldais!
Tas ir kaut kas.
Tas ir dzīvesveids.
Viņus noķer savvaļā, un tad vajag daudzus gadus,
lai iemācītos, kā viņi uzvedas.
Tāpēc tā ir ģimenes tradīcija.
Un ar ko atšķiras jūsu un mana dzīve?
- Es te dzenos pakaļ medījumam, ko ēst. - Jā.
Vairums cilvēku lielpilsētās dzenas pakaļ naudai.
- Tas ir kas atšķirīgs. - Tieši tā.
- Saprotat, ko domāju? - Jā, jo šis sniedz lielu gandarījumu.
Var sajust dabu, kad nāk barot dzīvniekus.
Tas man patīk manā darbā - mežs un daba.
Tāpēc mēs esam vislaimīgākie.
Un, ja kļūst skumji, var apskaut koku, un atkal smaidīsi.
Es domāju, ka viņus laimīgus dara pārtikšana no zemes dāvanām.
Zin, iet laukā un nomedīt vakariņas.
Tas tiešām ir visai brīnišķīgi.
Man? Parādiet lielveikalu ar saldēto ēdienu nodaļu.
Somiem patīk plašā brīvā daba.
Viņiem ir viens no pasaules tīrākajiem gaisiem,
un trīs ceturtdaļas valsts sedz meži.
Lai gan viņi mīl dabu, jūs negaidīsiet, ka viņi ceļo ar suņiem.
Bet es dodos braukt ar haskiju ragavām.
Es ceru, ka tie suņi ir miermīlīgi.
Es zinu: ja man būtu jāvelk ragavas, kurās kāds sēž, es laikam tāds nebūtu.
Te kāds ir?
Bet es neredzu nevienu haskiju.
Aksana?
Un mana saimniece, šķiet, saģērbusies...
Jums kājās čības.
- ...gulētiešanai? - Jā.
Ledus cirtnis,
varat uztaisīt man caurumu.
Kamēr mēs laužam ledu, sāku saprast, ko Aksana plāno.
- Tad... - Es parādīšu, varēsiet sekot.
Jā?
- Smieklīgi. - Labs joks.
- Kāpsiet iekšā? Kāpsiet iekšā. - Jā.
Ak dievs. Nespēju noticēt, ka tiešām to darāt.
- Bet... Ak dievs... Mīļais Dievs. - Ļoti žēl, ka tik mazs.
- Labi. - Un tad var atbrīvoties. Izbaudīt. Elpot.
Jāsaka, kā ir, ticēšu jums.
Aksana, tas ir vājprāts.
Jūs to darāt katru dienu? Nē?
- Jā, es to daru katru rītu. - Darāt katru dienu.
- Un jums tas šķiet patīkami? - Jā, ļoti jauki,
un tas dara mani laimīgu - tāpēc.
Man vajag no rīta pamosties.
- Jā. - Ziniet, tas...
Īpaši ziemā, kad ir ļoti tumšs.
Kā būtu ar stipru kafiju?
- Tā jums palīdzētu? - Es nedzeru kafiju.
Nedzerat kafiju.
- Lūdzu, ejiet iekšā sasildīties. - Paldies.
Vājprāts.
Zinātne vēsta, ka ledains ūdens pārplūdina ar laimes hormoniem.
Es cienu zinātni, bet vienalga to nedarītu.
Ziniet, man vajag jauku kafejnīcu.
Tā mani darītu laimīgu.
Ielēkšana ledus caurumā būtu pilnīgs pretstats tam, kas dara mani laimīgu.
Aksanas otrs prieka avots man šķiet loģiskāks.
Tie ir šie draugi.
Man patīk, kā viņi snauduļo uz jumtiņiem.
Tas ir koris.
Viņi ne tikai velk ragavas, bet rej četrbalsīgā harmonijā.
Oho, es varētu pie tā pierast.
Diena nevar būt slikta, nu, ja dodas laukā ar suņiem.
Lai kā justos, kad atnāk te, pēc tam cilvēks ir laimīgs.
Labi.
- Labi. - Labi, varat iet, uzmaniet galvu.
- Un ejiet. - Labi.
Skat, kāds ezers.
Cik ilgi tas paliek aizsalis?
- Cerams, līdz beigsim braukt. - Jā, cerēsim.
Braukt ragavās?
Jūs vadīsiet.
- Gribat, lai vadu? - Jā.
Tas varētu slikti beigties.
Jūs to varat. Droši zinu.
"Jā, es droši zinu, ka varu,"
- viņš pateica pilnīgā neziņā. - Jā.
Aksana grib, lai es vadu pajūgu.
Es būšu galvenais.
Šī doma man nešķiet omulīga.
Bet novirzīšu savu iekšējo sisu un pamēģināšu.
Būtībā tas ir ļoti vienkārši.
Jāstūrē ir ar ķermeņa svaru.
Ja gribat braukt pa kreisi, pārlieciet svaru uz kreisās slēpes.
- Bet viņi zina ceļu? - Viņi zina ceļu,
un ceram, ka šodien paliks uz ceļa.
Jā, tā ir problēma.
- Es nezināšu, ka ir nost no ceļa... - Jā.
...līdz iebrauksim, zin, kāda dzīvojamajā istabā.
- Jā. Pamēģiniet. - Es...
- Es... Nu labi. - Nē. Jā.
Nedaudz kā dejošana.
Nu, esat mani redzējuši uz deju grīdas?
Paskatīsimies, vai suņiem pret mani vispār būs respekts.
Domāju, droši vien ne.
Ja šo braucienu mēs abi pabeigsim veseli,
domāju, tas būs sasniegums.
Aiziet!
Nu, bija prieks jūs pazīt.
Labi.
Ak dievs.
Šie suņi var sasniegt 50 km/h.
Kā suņu valodā ir "lēnāk"?
- Liekties pa kreisi? - Jā.
Varat piebremzēt un paliekties pa labi.
Jā, tā ir labi.
- Kā mums sokas? - Mums sokas ļoti labi.
Labi.
Mush, haskiji!
Pagaidām iet labi.
Suņi mani respektē!
Zin, es patiešām tās vadīju.
Tas bija fantastiski.
Jutos tajās kā Ben Hurs.
Labi.
Jā.
Oho, tas ir lieliski.
Fantastiski. Man patīk.
Domāju, somi ir ko atklājuši.
Varbūt tas tomēr rada prieku, ja ir drosme izmēģināt jauno.
Tā, ko viņi teica par apstāšanos?
Ak vai...
- Ļoti labi. - Oho, tas bija lieliski.
- Apbrīnojami. Tās ir ātras. - Jā.
Nu, Aksana, paldies.
Tas tiešām bija kaut kas.
- Man arī patika. - Labi.
Tik jautri man sen nebija bijis.
Un es to domāju nopietni.
Esmu kanādietis un parasti neesmu ļoti laimīgs.
Mēs vienkārši kaut kā dzīvojam.
Šī sajūta ir citāda.
Varbūt tas ir sisu?
Viesnīcā Ilka mani ir uzaicinājis pievienoties uz vakara mēriņu.
Tas būs jūsu.
Vai acīmredzot... pieciem.
Alkohols Somijā ir ļoti nopietna lieta, īpaši tad, ja tas beidzas.
Labi.
Mēs nogaršosim dažādas vodkas.
Tas ir īsts somu nacionālais dzēriens.
Mēs esam somi. Mēs dzeram vidēji tikai četrus mēriņus katrs.
Es būšu ķezā.
Ilka man pastāsta par dažādiem augiem, ko somi lieto vodkā:
no kartupeļiem līdz miežiem un rudziem.
Un viņš grib, lai es tās nogaršoju... visas.
Es jūs mudinu mēģināt atrast garšas nianses.
Varbūt dūmu notis...
Es spēju sagaršot tikai spēcīgu rītdienas nožēlas garšu.
Es pastāstīšu kaut ko par Ilku. Ar viņu ir ļoti jautri.
Viņš it kā izstaro to faktu, ka viņi ir laimīgākā tauta pasaulē, zin?
Varbūt tam tiešām ir kāds sakars ar vodku.
Es atgriezīšos pie trešās uz brīdi, jo man jāpārbauda vēlreiz.
Manuprāt, vodkas degustēšana ierindojas manu piedzīvojumu augšgalā.
Pirmkārt, mēs bijām telpās.
Otrkārt, bija iesaistīta vodka.
Es noteikti sajutos vairāk kā soms.
Laimīgs.
Pēc piecām vodkām prātā nāca divi vārdi.
Slēptais nodoms.
Ir vēl kāda īsta somu lieta, un gribu, lai rīt man tajā pievienojaties.
Un te tas ir.
Un tas ir piedzīvojums īstā somu garā,
- kā vodka.
- Labi. - Skaidrs. Es jums uzticos.
Neesmu īsti drošs, ko es piekritu rīt darīt kopā ar viņu.
Zin, kas ir ļaunākais, kas varētu notikt?
Es to darīšu. Tas ir mans sisu. Lai kas tas būtu, paveikšu.
Vai arī nepaveikšu, bet tas būs mans sisu:
ļoti smagi nopūlēties, lai tas nenotiktu.
Starp citu, vai redzējāt ziemeļblāzmu?
Man ir sajūta, ka šonakt redzēšu,
būs tā īstenībā vai nebūs.
Kur tā ir?
Pārāk izslavēta, jums tā nešķiet?
Nav to gaismu.
Jāiet gulēt.
Ir mana pēdējā diena Lapzemē,
un es pamostos ar neskaidrām atmiņām, ka es kaut kam piekritu,
kam, iespējams, nevajadzēja piekrist.
- Ilka. - Sveiki, Jūdžīn.
Prieks jūs atkal redzēt.
Esat gatavs uzticēties somam?
Esmu jūsu rokās. Lai notiek, kas notikdams.
Jo tālāk mēs braucam, jo satrauktāks es kļūstu.
Izskatās, ka mēs braucam dziļi plašajā savvaļā.
Jā, ceļš kļūs šaurāks,
un beigās būs jāatstāj mašīna un jāiet kājām.
Ņemu vārdus atpakaļ.
Es nemaz jums neuzticos.
Kolīdz man patiešām bija sākusi iepatikties Somija...
Ziniet,
- nav iespējams nekas somiskāks. - Aha.
...Ilka varbūt mani piebeigs.
- Bet es... - Ilka.
Vēl viens aizsalis ezers?
Un man pamazām sāka pielēkt, kas sekos.
Nu, kad ielēksiet iekšā, jūs atcerēsieties visus somu lamuvārdus, kādi vien ir,
bet domāju, ir kāds drošs risinājums, kā jūs dabūt ūdenī.
- Drošs risinājums? - Jā.
Pēdējais brīdis, lai grieztos atpakaļ.
- Izmantošu. - Iešu aiz jums.
Doma tāda: šis peldtērps ļaus man palikt siltam un sausam.
Bet zināt, kas vēl ļauj palikt siltam un sausam?
Neiešana ledainā ezerā.
Es nevarētu justies vairāk ārpus savas komforta zonas kā tagad.
- Ilka. - Jā?
Pēdējā reize, kad ar kādu somu izdzeru piecas vodkas glāzītes.
Es gribētu aizbēgt, bet nedomāju, ka šajā tērpā spēšu.
Un atcerieties: zem ūdens ir četri pakāpieni.
- Aha. - Turiet galvu taisni un vienkārši...
Un - jā, es gribēju paturēt brilles.
Bez tām es varbūt izskatītos muļķīgi.
- Nāciet! Jūs to varat. - Aha.
- Ak vai. - Tad apsēdieties.
Es jums teicu.
Uzticieties somam.
Oho.
Nemaz nav tik slikti, Ilka.
- Vai jūtaties tagad kā soms? - Es vairāk jūtos kā delfīns.
Vispār visai brīnumaini.
Teikšu godīgi.
- Man ir lieliska ideja. - Jā?
- Pagaidām ziemeļblāzmu? - Man ir labāka ideja.
Jā, sakiet.
Vēl vienas vodkas sacensības?
Sisu, nospraud mērķi un vienkārši ej un dari to.
Protams, ar nelielu pierunāšanu.
Papliķēšu sev pa muguru
un ielikšu sev vislabāko atzīmi par sisu.
Peldēt virs ledaina ūdens ir visai jautri.
Oho, tik silti es neesmu juties nekad, kopš esmu Somijā.
Un, iespējams, tik laimīgi.
Nemaz nejūtos lepns atzīt, ka ceļojuma sākumā
man pret Somiju bija vēsas jūtas.
Bet pēdējo trīs dienu laikā tās ir atsilušas.
Sveiki, draugi.
- Labdien. - Sveiki.
Lai nosvinētu šeit vadīto laiku, es satieku ziemeļbriežu audzētāju Allu
un dažus viņa strādniekus, lai nobaudītu pēdējo maltīti Somijā.
Par laimi, ziemeļbrieža ēdienkartē nav.
Mēs ēdīsim līdakas kotletes no tās zivs, kuru Allu viņdien noķēra.
- Makšķerējat ēšanai. - Visu cauru gadu.
- Visu gadu. - Ziemā, vasarā. Jā.
Laikam Uber Eats te, Lapzemē, īpaši nav pieejams.
- Tā ir vienkārša dzīve, vai ne? - Jā.
- Tā iemieso svarīgāko. - Jā.
Nu, ja varētu to rezumēt trīs vārdos.
- Ģimene? - Viens. Viens no galvenajiem. Jā.
- Labi. - Daba.
Dzīvnieki.
- Ģimene, daba... - Jā.
- Dzīvnieki. - ...dzīvnieki.
Jā. Neko citu mums nevajag.
Es par Somiju neko nezināju.
Es neko nezināju par Lapzemi.
Es pat nezināju, kur Lapzeme ir.
Un es prom došos ar zināšanām par cilvēkiem,
par to, ko viņi dara un kāpēc tas viņiem ir svarīgi.
Vienkārša dzīve ir viens no iemesliem, kāpēc viņi ir tik laimīgi.
Jūs lūdzāt mums nosaukt trīs vārdus, kādas lietas mums svarīgas. Un jums?
- Domāju, ģimene būtu pirmā. - Jā.
Ēdiens.
Un golfs.
Zinu, ka tas izklausās nedaudz seklāk.
Jā.
Patiesību sakot, joprojām neesmu sajūsmā par ziemu,
bet, manuprāt, man nedaudz pielipa no Somijas ļaužu siltuma.
Man nepiemīt dēkaiņa gars,
tāpēc doma, ka es daru visu to, ko parasti nedarītu,
ir patiešām brīnišķīga.
Tāpēc domāju, ka man ir sisu.
Kā jūs sakāt "prozit"?
Gandrīz.
Uzraksts uz mana kapa būtu:
"Te atdusas cilvēks, kurš peldēja ledū pie Polārā loka."
Tulkojusi Laura Hansone