En stor filosof sagde engang: "Verden er en bog,
og folk, som ikke rejser, læser kun én side i den."
Jeg har læst flere sider, og jeg er ikke vild med bogen.
Der er flere grunde til, at jeg ikke kan lide at rejse.
Når det er for koldt, har jeg det ikke rart.
Vinterbadning? Nøgen?
- Ja. - Sikke en dejlig invitation.
Når det er for varmt, har jeg det heller ikke rart.
Jeg kan ikke løbe så stærkt.
- Men jeg er 75 år. - Skal jeg hjælpe dig?
Nej tak.
Og det er måske på tide at udvide min horisont.
Åh gud.
Første gang med hånden oppe i en elefantrøv.
Men heldigvis
bor jeg på nogle helt utrolige hoteller.
Hold da op. Det er storslået.
Den eneste betingelse er, at jeg skal udforske det, som er udenfor.
- Pas på. - Det siger du ikke.
- Smukt bjerg. - Vulkan.
Vulkan?
En verden, jeg har undgået hele mit liv.
Rolig, Sadie.
Åh gud. Åh gud. Åh gud.
Bare jeg overlever, så er jeg glad.
Det er sidste gang, jeg drikker fem glas vodka med en finne.
Jeg er nord for polarcirklen, og det store spørgsmål er: Hvorfor?
Jeg er ikke vintermenneske.
Jeg står ikke på ski eller skøjter. Jeg laver ikke engang snebolde.
Altså her er smukt.
Godt, at mine øjne er frosset åbne.
For en mand, som ikke elsker ekstremer, bliver det ikke mere ekstremt.
Den iskolde vildmark i Finland.
Folk tager herop for at blive betaget af naturens vidundere.
Solen, der aldrig går ned om sommeren,
og nordlyset, der stråler på vinterhimlen.
Men det eneste, der betager mig lige nu, er mine følelsesløse fingre og tæer.
- Hej, Eugene. - Hej.
Jeg hedder Kaisa. Hyggeligt at møde dig.
Den lokale guide Kaisa tager imod mig,
og selvom vi lige har mødt hinanden, føler jeg, at vi taler samme sprog.
- Aha. - Jeg sagde:
"En varm velkomst til Finland og Lapland."
Jeg elsker, du siger "en varm velkomst".
Finland i Nordeuropa er halvt så stort som Texas,
men jeg gætter på, her er færre cowboys.
Jeg er i Lapland, den nordligste del af landet,
hvor temperaturen falder til minus 50 grader,
og en snescooter åbenbart er den bedste måde at komme omkring på.
Det er bare sne.
Sådan kan man også rejse.
Men det er ikke det mest bekvemme.
Vi drejer den vej.
- Det er en praktisk oplysning. - Du passer godt på mig.
Kaisa, jeg har aldrig været så langt nordpå.
Du vil elske det, når du finder magien i vores natur.
Har du hørt om finsk sisu?
- Nej. - Sisu betyder, at vi aldrig giver op.
- Så sisu betyder mod og beslutsomhed? - Ja.
Det vil være dejligt, hvis du går dybt ind i den finske kultur
og finder din egen sisu.
Jeg vil lede efter den. Om jeg finder den, er en anden sag.
Kaisa kan få lov til at lede efter sisu.
Jeg er på udkig efter et hotel og et varmt bad.
Heldigvis ligger der et forude.
De har kaldt det Arctic TreeHouse.
Velkommen til Arctic TreeHouse Hotel. Værsgo.
- Ejeren er den lokale finne, Katja. - Din suite venter.
Hotellet har åbenbart en fantastisk udsigt til nordlyset
og er indrettet til folk, som elsker nye oplevelser.
Forhåbentlig er jeg også velkommen.
Alle værelserne vender mod den nordlige himmel,
så du har størst chance for at se aurora borealis.
Får man pengene tilbage, hvis der ikke er nordlys?
Det er et naturfænomen. Den slags er lidt uberegnelige.
- De vælger selv, om de kommer. - Lad os se på det.
Ja, selvfølgelig.
Se lige her.
Det badekar er tre meter dybt.
Ja. Du kan vælge den mere blufærdige udgave,
eller nyde udsigten og være mere...
Hvad skal jeg sige? ...eksperimenterede.
Jeg tør godt sige, at jeg formentlig vælger den blufærdige udgave.
Og med "formentlig" mener jeg "blænd det vindue af".
Her er din egen private sauna.
- Dejligt. - Ja.
Når vi har været i sauna, ruller vi finner os i sneen.
- Wow. - Det er godt for blodomløbet.
Jeg vil prøve alt én gang.
Måske ikke på den her tur, men en dag, som man siger.
- Nyd dit ophold. - Tak.
Jeg begynder at føle mig mere entusiastisk,
og jeg kan mærke mine tæer igen.
Jeg er nok mest til et varmere klima, men det er en rar afveksling.
Vi må se, hvor langt min sisu rækker på den her tur,
men jeg vil gøre mit bedste for at opleve ting, jeg normalt ikke oplever.
Desværre indebærer det, at jeg må udenfor igen...
...i snestorm.
"Hårdfør" og "ukuelig" er to ord, der aldrig er blevet brugt om mig,
men hvo intet vover, intet vinder.
Jeg skal prøve et af finnernes foretrukne tidsfordriv, isfiskeri.
Til at hjælpe mig har jeg den lokale landmand, Allu, og hans seksårige søn.
- Hej. Hyggeligt at møde dig. - I lige måde. Det må være lille Allu.
Taisto. Han glæder sig til at fiske.
- Ja, jeg har aldrig fisket. - Aldrig?
Aldrig fisket.
Vi skal prøve den gammeldags metode med stang
og håbe, vi får bid. Vi skal lave et hul. Vil du prøve?
- Hvordan er det? - Det lyder godt.
- Hygger du dig? - Det går rigtig fint. Bare rolig.
Jeg havde ikke forventet at bore hul i isen manuelt.
Det er svært, hvis man ikke er vant til det.
- Skal jeg hjælpe dig? - Nej tak.
For folk med ringere evner
havde det nok været anstrengende, men jeg klarede det i et snuptag.
Sådan, du er klar. Op med den. Hurtigt.
Se selv. Barskere end jeg ser ud.
Okay, se her.
Du løfter den cirka ti centimeter op fra bunden.
Når du mærker noget, trækker du.
- Mærker du noget? - Jeg mærker et hjerteanfald på vej.
- Taisto fangede en lille aborre. - Wow.
En sport for unge mænd.
- En til. - Du godeste! Hvad sker der?
Han fik den bedste stang.
- Det var tre. - Okay, nu blærer han sig bare.
Taisto er en lille blærerøv.
Sådan, nummer fire.
Jeg siger ikke, at han spiller smart, men han behøver ikke træde mere i det.
- En stor en! - Okay, nu er det altså...
- "En til, far." - Der kommer flere.
"Og en til, far."
- Meget nemt. - Ja da. Jeg er slet ikke flov.
Ungen irriterer mig.
- Op, op. Sådan! - Sådan!
- Det er din. - Ikke flere forsøg. Vi har en vinder.
- Flot. - Wow. Der kan du se, Taisto.
Hvordan føles det?
- Som om jeg har fanget en fisk. - Flot.
Han spurgte selv.
Fiskene, Taisto og jeg fangede, er nok til forretten,
men Allu vil gerne have hovedretten på krogen.
Sådan.
Wow!
Hvor mange kilo vejer den?
Kun halvandet. De kan blive ti gange så store i den her sø.
Det er fascinerende at se Allu.
I så, hvor stor hans fisk var. Manden ved, hvad han laver.
Så, af med det. Ikke?
Jeg tror ikke, jeg skal ud at fiske... igen.
Men for dem, der er gode til det, er det en kunstform, man må beundre.
Andre må.
Alt det slid har givet mig appetit.
Heldigvis kan jeg lugte aftensmad.
Mindre heldigt er det, at duften kommer fra et telt.
Gid der kom en bølge af varme ud inde fra teltet.
Halløj.
Jeg er inviteret til middag hos hotelejeren Katja og hendes mand Ilkka.
- Velkommen. - Hyggeligt at møde dig. Hvor er her rart.
Det er en kota, noget meget finsk. Meget traditionelt.
Mange finner har dem og bruger dem til madlavning. Især om sommeren.
Som en grill i haven. I går bare ind i en kota.
Det er også en finsk tradition at bede gæsterne lave deres egen mad.
Så vi vil bede dig hjælpe os med at lave mad i aften.
Ja, hvis I er ligeglade med, hvordan det smager...
...så fint med mig.
Jeg får at vide, at vi skal have noget meget finsk.
Jeg er spændt. Og nervøs.
Det er rensdyrmørbrad. Det er en slags supermad.
- Skal vi have rensdyr? - Ja.
Jeg har ikke lyst til at spise rensdyr.
Jeg er ret konservativ omkring mad. Jeg har ikke eventyrlystne smagsløg.
Det bliver spændende.
Jeg har aldrig fået rensdyr, så jeg er spændt på at smage.
Jeg er nærmere anspændt.
Den her sisu, jeg har hørt om...
Så vidt jeg forstår, handler det om mod og beslutsomhed.
Ja, det er rigtig. Det betyder, at man ikke giver op.
- Okay. - Rygrad og indre styrke.
For mig vil sisu være at komme igennem en rensdyrmørbrad.
Værsgo, Eugene.
- Mit første finske måltid. - Ja.
- Og nu, sisu. - Du spiser halvråt rensdyrkød.
Du havde ikke behøvet sige "halvråt".
Tanken om at spise rensdyr har lige ødelagt julen for mig.
Jeg prøver.
- Ikke dårligt. - Det smelter.
Det smelter faktisk. Det er et godt første skridt.
Jeg var meget fristet til at springe rensdyret over.
Men med al den snak om sisu var jeg nødt til at prøve.
- Det smager virkelig godt. - Det er vildt. Vi ved, hvor det kom fra.
Og du behøver ikke sige "vildt".
Jeg forsøger at få det ned.
Nye oplevelser er bedre end ingen oplevelser.
Det skal være mit mantra på den her tur.
Skål for din indre sisu.
Hvad foreslår I ellers, at jeg prøver, mens jeg er her?
Nogle af vores gode venner, Aksana og Antti, har slædehunde.
- Hvad synes du? - Det lyder godt,
men vi skal ikke spise slædehund, vel?
De griner, men de sagde ikke nej.
Efter min første nat i Finland vågner jeg med lyden af latter i ørerne.
Og det er der en grund til.
De seneste fem år er finnerne blevet kåret til verdens lykkeligste folk.
Hvad kan være mere lykkeligt end varm kakao?
Men jeg bliver altid nervøs for folk, som er sindssygt lykkelige.
Tanken om at være i verden lykkeligste land...
Der må stikke noget under.
Jeg tror ikke på, at nogen er lykkelige hele tiden.
At de vågner og er lykkelige.
Noget skal jo gøre en lykkelig.
Det vil jeg gerne se nærmere på.
Jeg ved, hvem jeg skal spørge.
En mand, der smiler, selv når han renser en aborre.
- Hej. - Hvordan går det?
- Rigtig godt. - Sikke nogle smukke dyr.
De er unikke.
Allu er ikke bare en dygtig fisker.
Han er også rensdyravler på femte generation.
Og min nemesis, Taisto, står klar som den sjette.
Det er en familietradition. Vi avler dem for kødet.
Vi bruger alt fra hoved til hale.
Min jakke er over ti år gammel. Lavet af rensdyrskind.
- Er det rensdyr? - Ja.
Nu skal vi fodre rensdyr. Bær den hen til slæden.
Okay.
Eugene, hvis du har brug for hjælp, så bare spørg Taisto.
- Sæt dig op. - Hvad?
Sæt dig op bagpå. Du får lige et rensdyrskind.
Den seksårige sidder foran, mens jeg sidder omme på ladet.
Skal jeg...
- Hvordan sidder man heromme? - Sæt dig på knæ.
Okay.
- Klar? - Ja.
God hund.
De siger, Lapland har flere rensdyr end mennesker.
Vi får selskab.
Det troede jeg ikke på, før jeg kiggede bagud.
Jeg håber ikke, de er sure over, at jeg spiste deres fætter i går.
Tag den her pose lav. Og spred det ud over det hele.
Kom og spis!
Kom og spis! Her, min ven.
Jeg fodrer mit rensdyr.
De er virkelig nuttede. Meget søde dyr.
Det er meget trist, at nogle af dem ender på en tallerken.
Dessert!
- Utroligt. - Det er en livsstil.
Når man fanger dem i naturen, tager det mange år at lære deres adfærd.
Derfor er det en familietradition. Der er en stor forskel på dit og mit liv.
- Jeg går på jagt efter noget at spise. - Ja.
Folk i storbyen går på jagt efter penge.
- Det er noget andet. - Præcis.
- Forstår du, hvad jeg mener? - Ja, for det her er meget berigende.
Man mærker naturen, når man fodrer dyrene.
Det holder jeg af ved mit arbejde. Skoven og naturen.
Derfor er vi de lykkeligste.
Hvis man er ked af det, kan man kramme et træ.
At være selvforsynende er det, der gør dem lykkelige, tror jeg.
At tage ud på jagt efter aftensmaden. Det er ret fantastisk.
Mig? Bare giv mig et supermarked med en køledisk.
Finner elsker den vilde natur.
De har verdens reneste luft, og landet er tre fjerdedele skov.
Trods deres kærlighed til naturen forventer man ikke at rejse med hund.
Men jeg skal ud på hundeslæde.
Jeg håber, det er nogle rare hunde.
Hvis jeg skulle trække en slæde med nogen i, ville jeg ikke være rar.
Hallo?
Her er ingen slædehunde.
Aksana?
Og min værtinde er klædt...
Du har hjemmesko på.
- ...i nattøj? - Ja.
Her er en hakke, så du kan lave hullet for mig.
Mens vi bryder isen, går det op for mig, hvad Aksanas plan er.
Jeg viser dig det, og så følger du efter.
- Meget morsomt. - Sjovt, ikke?
- Hopper du i? - Ja.
Åh gud. Tænk, at du virkelig gør det.
- Men... Du godeste. - Det er en skam, det er så lille.
Og så slapper man af. Nyder det. Trækker vejret.
Ja, hvis du siger det.
Aksana, det er vanvittigt.
- Gør du det hver dag? - Ja, hver morgen.
- Og du synes, det er rart? - Ja, det er dejligt.
Og det gør mig glad, så det er derfor. Jeg har brug for det for at vågne.
- Ja? - Især om vinteren. Her er meget mørkt.
- Hvad med en kop stærk kaffe? - Jeg drikker ikke kaffe.
Ingen kaffe?
- Gå ind og få varmen. Vanvittigt. - Tak.
Ifølge videnskaben fylder isvand kroppen med lykke-hormoner.
Jeg respekterer videnskaben, men jeg gør det altså ikke.
For mig er det en hyggelig café. Det gør mig glad.
At hoppe i et hul i isen er det stik modsatte af at gøre mig glad.
Aksanas anden store glæde forstår jeg bedre.
Det er de her.
Jeg elsker, at de ligger og daser på tagene.
Det er koret.
De trækker ikke bare slæder, de gør også i firstemmig harmoni.
Det kunne jeg godt blive vild med.
Man kan ikke have en dårlig dag med hundene.
Uanset hvordan man har det, er man glad efter en tur herude.
Okay. Gå bare, og pas på hovedet.
Okay.
Sikke en sø.
Hvor længe er den frosset til?
- Forhåbentlig til turen er slut. - Det håber vi.
- I slæden her? - Du skal styre.
- Skal jeg styre? - Ja.
Det kunne godt ende galt.
- Aha. - Du kan godt. Det ved jeg.
"Det kan jeg helt sikkert," sagde han uden at vide det.
Aksana synes, jeg skal styre.
Jeg bestemmer.
Det er jeg ikke helt glad for.
Men jeg kanaliserer min indre sisu og gør et forsøg.
Det er faktisk meget nemt. Man styrer med sin kropsvægt.
Hvis du vil dreje til venstre, lægger du mere vægt på venstre mede.
- Men de kender vejen? - Ja, og vi håber, de følger den i dag.
Ja, for jeg ved ikke, om vi er kørt forkert,
før vi kører direkte ind i nogens dagligstue.
- Kom og prøv. - Ja, lad mig lige...
- Det er lidt som at danse. - Har du set mig på et dansegulv?
Nu må vi se, om hundene har respekt for mig.
Det har de formentlig ikke.
Hvis vi gennemfører turen, og vi stadig står op, så er det en succes.
Så kører vi. Det var hyggeligt at møde jer.
- Flot. - Hold da op.
De kan løbe 50 km i timen. Hvad hedder "sæt farten ned" på hund?
- Jeg læner mig til venstre? - Langsommere og lidt til højre.
Ja, flot.
- Hvordan går det? - Det går rigtig godt.
Okay.
Løb, slædehunde!
Så langt, så godt.
Hundene viser mig lidt respekt.
Jeg styrede faktisk den slæde. Det er fantastisk.
Jeg følte mig som Ben-Hur.
Okay.
Wow, det er pragtfuldt!
Fantastisk. Jeg elsker det.
Jeg tror, finnerne har fat i noget.
Måske er lykken at have mod til at prøve nye ting.
Hvordan er det nu, man standser?
Hold da...
- Meget flot. - Wow, det var skønt.
- Fantastisk. Det går stærkt. - Ja.
Wow. Tak, Aksana. Det var virkelig noget særligt.
- Jeg nød det også. - Godt.
Så sjovt har jeg ikke haft det længe.
Og det mener jeg.
Som canadier er jeg normalt ikke rigtig lykkelig. Vi klarer os bare.
Den her følelse er anderledes.
Måske er det her sisu?
Hjemme på hotellet har Ilkka inviteret mig på en godnatdrink.
Det er dine.
Eller åbenbart... fem.
Alkohol tages meget alvorligt i Finland, især hvis man løber tør.
Okay.
Vi skal smage forskellige vodkaer. En meget finsk nationaldrik.
Vi finner drikker kun omkring fire genstande pr. person.
Du er farlig.
Ilkka fortæller mig om de planter, finner bruger til vodka.
Fra kartofler til byg og rug.
Og jeg skal smage dem... alle sammen.
Du skal prøve at finde elementerne i smagen.
Måske røget...
Jeg kan kun smage, at jeg vil fortryde det i morgen.
Ilkka er virkelig morsom.
Han udstråler virkelig det med "verdens lykkeligste folk".
Måske hænger det sammen med vodkaen.
Jeg går tilbage til nummer tre. Jeg må lige være sikker.
Vodkasmagningen ligger helt i toppen af mine oplevelser.
For det første er vi indendørs.
For det andet var der vodka indblandet.
Jeg følte mig mere finsk.
Lykkelig.
Fem glas vodka senere falder to ord mig ind.
Skjulte motiver.
Der er en finsk ting mere, jeg synes, vi skal gøre sammen i morgen.
Der kom det.
- En meget finsk oplevelse, ligesom vodka. - Okay.
- Godt. - Okay, jeg stoler på dig.
Jeg er ikke helt sikker på, hvad jeg har sagt ja til i morgen.
Hvad er det værste, der kan ske?
Jeg prøver. Det er min sisu. Uanset hvad, så gør jeg det.
Eller også gør jeg det ikke, men så bliver det min sisu.
At gøre alt for, at det ikke sker.
Har du i øvrigt set nordlyset?
Mon ikke jeg får det at se i aften, hvad enten det er der eller ej.
Hvor er det?
Temmelig opreklameret. Der er ingen lys.
Jeg skal i seng.
Min sidste dag i Lapland.
Jeg er vågnet med følelsen af at have sagt ja til noget, jeg ikke burde.
- Ilkka. - Hej, Eugene.
- Godt at se dig igen. - Klar til at stole på en finne?
Jeg lægger min skæbne i dine hænder. Ske, hvad der vil.
Jo længere vi kommer, jo mere nervøs bliver jeg.
Vi er vist på vej langt ud i vildmarken.
Ja, vejen bliver smallere, så vi må gå det sidste stykke.
Jeg fortryder.
Jeg stoler slet ikke på dig.
Jeg var lige blevet glad for Finland...
Så bliver det ikke mere finsk.
Ilkka er tæt på at knække mig.
- Men jeg... - Ilkka!
Endnu en frossen sø?
Det går langsomt op for mig, hvad der nu skal ske.
Når du hopper i, lærer du alle de finske bandeord,
men vi har en ufarlig løsning, så du kan komme i vandet.
- En ufarlig løsning? - Ja.
Sidste chance for at vende om.
- Den griber jeg. - Jeg går med.
Idéen er, at flydedragten skal holde mig varm og tør.
Men hvad holder også en varm og tør?
Ikke at være i en frossen sø.
Jeg kunne ikke være længere fra min tryghedszone end lige nu.
- Ilkka. - Ja?
Det er sidste gang, jeg drikker fem glas vodka med en finne.
Jeg vil gerne stikke af, men det kan jeg ikke i den dragt.
Der er fire trin under vandet.
Hold hovedet lige og bare...
Og ja, jeg beholdt mine briller på.
Uden dem havde jeg set dum ud.
Kom nu. Du kan godt.
- Hold da op. - Sæt dig ned.
Jeg sagde det jo.
Stol på finnerne.
Wow.
Det er slet ikke så slemt, Ilkka.
- Føler du dig som en finne nu? - Mere som en delfin.
Det er ret fantastisk.
Hvis jeg skal være ærlig.
Jeg har en god idé.
- Skal vi vente på nordlyset? - Jeg har en bedre idé.
- Ja, hvad? - Hvad med en ny vodkasmagning?
Sisu, når man beslutter sig for noget og så gør det.
Med lidt overtalelse, ja.
Jeg vil klappe mig selv på skulderen og give mig et 12-tal i sisu.
Isflydning er ret sjovt at prøve.
Wow, jeg har ikke haft det så varmt, siden jeg kom til Finland.
Og ikke været så lykkelig.
Jeg må indrømme, at i starten var mine følelser for Finland lidt kølige.
Men de seneste tre dage er de tøet op.
- Hej med jer. - Hej.
For at fejre min tid her mødes jeg med rensdyravleren Allu
og nogle af hans kolleger til et sidste finsk måltid.
Heldigvis står rensdyr ikke på menuen.
Vi skal have aborrefrikadeller af den fisk, Allu fangede forleden.
- I fisker jeres egen mad. - Hele året. Vinter og sommer.
Der bliver nok ikke brugt meget Uber Eat her i Lapland.
- Det simple liv. - Ja.
Det handler om, hvad der er vigtigt.
Hvis I skulle sige det med tre ord?
- Familie? - En af de vigtigste.
- Naturen. - Dyr.
- Familie, natur, dyr. - Ja, vi behøver ikke andet.
Jeg vidste ingenting om Finland. Jeg vidste ingenting om Lapland.
Jeg vidste ikke engang, hvor Lapland lå.
Og jeg tager herfra med et kendskab til folk her,
hvad de laver, og hvorfor det er vigtigt for dem.
Det simple liv er en af grundene til, at de er så lykkelige.
Du bad os nævne tre ting, som er vigtige. Hvad med dig selv?
- Familien er nummer et. - Ja.
Mad.
Og golf.
Jeg ved godt, det lyder en smule overfladisk.
Jeg er stadig ikke vild med vinter,
men finnerne har en varme, som måske er smittet af på mig.
Jeg er ikke eventyrlysten,
så tanken om, at jeg gør alle de ting, jeg normalt aldrig ville gøre,
er virkelig helt fantastisk.
Så jeg tror, jeg har sisu.
Hvordan siger man "skål"?
Tæt på.
Min gravskrift... bliver:
"Her ligger en mand, som har isflydt nord for polarcirklen."
Wow.
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve