Един велик философ е казал: "Светът е книга
и онези, които не пътуват, прочитат само една страница".
Прочел съм няколко страници и не съм впечатлен от книгата.
Не горя от желание да пътувам по няколко причини.
Когато е кучи студ,
не ми е приятно.
Плуване в леда, голи?
- Да. - Нямам търпение.
А когато е жега? Не ми е приятно.
Не съм толкова бърз.
- Но съм на 75 години. - Помощ?
Не, ще се справя.
Може би е време да разширя кръгозора си.
Боже.
За пръв път бъркам в задника на слон.
Хубавото е, че отсядам в невероятни хотели.
Каква красота.
Лошото е, че се съгласих да изследвам какво има извън тях.
- Внимавай. - Няма шега.
- Красива планина. - Това е вулкан.
Вулкан?
Свят, който цял живот отбягвах.
Сейди.
Боже мой.
Ще се радвам просто да оцелея.
За последен път пия пет водки с финландец.
На Полярния кръг съм и за мен големият въпрос е защо.
Не обичам зимата.
Не карам ски и зимни кънки.
Вече дори не правя снежни топки.
ФИНЛАНДИЯ
Това място е красиво.
Радвам се, че очите ми не се затварят от студ.
За човек, който мрази големи студове,
по-студено от това няма накъде.
Ледената пустош във Финландия.
Чувал съм, че хората идват тук, за да се любуват на природните чудеса.
Като незалязващото слънце през лятото
и Северното сияние в небето през зимата.
Но единственото, което ме вълнува в момента,
е, че не си усещам крайниците.
- Юджийн. - Здрасти.
Казвам се Кайза. Приятно ми е.
Посреща ме Кайза, която е местен гид.
Тъкмо се запознахме, но усещам, че с нея говорим на един език.
Казах: "Посрещам те топло във Финландия и Лапландия".
Хареса ми как каза "топло".
Финландия е в Северна Европа и е на половината на Тексас,
но тук едва ли се мяркат много каубои.
В Лапландия съм, най-северния район на страната,
където температурите падат до минус 50 градуса
и моторната шейна явно е най-добрият начин за придвижване.
Само сняг.
Има и други превози, нали?
Макар че не е най-удобният.
Отиваме насам.
- Полезна информация. - Много добре се грижиш за мен.
Кайза, толкова на север никога не съм бил.
Сигурна съм, че ще ти хареса, щом откриеш красотата на природата ни.
Чувал ли си за финландското "сису"?
- Не. - Това означава, че не се отказваме.
Значи "сису"е решимост и издръжливост?
Това е.
Хубаво би било да се потопиш във финландската култура
и да намериш своето "сису".
Ще го търся. Дали ще го намеря, това е друг въпрос.
Оставям Кайза да търси "сису",
а аз ще се оглеждам за хотел и гореща вана.
За щастие, има един на хоризонта.
Нарекли са го "Арктик Трийхаус".
Добре дошли в хотел "Арктик Трийхаус". Насам.
Собственик е финландката Катя.
Апартаментът те чака.
От този хотел може да се наблюдава Северното сияние.
Дизайнът му е ориентиран към хора, които обичат нови преживявания.
Дано не ме отпратят.
Всички апартаменти гледат на север,
за да видиш Северното сияние.
Връщате ли пари, ако то не се появи?
Природен феномен е. Там гаранция няма.
- Сиянието решава кога да се появи. - Да видим.
Да, хайде.
Гледай ти.
Ваната изглежда много дълбока.
Наистина. Ако искаш уединение, имаш го.
Ако искаш да гледаш навън,
експериментирай.
Може би ще предпочета да не ме виждат гол.
Под "може би" имам предвид "щорите ще са спуснати".
Тук има сауна само за теб.
Чудесно.
След сауната ние, финландците, се търкаляме в снега.
Добре е за кръвообращението.
Ще опитам всичко веднъж.
Може би не по време на това пътуване, но някой ден, както се казва.
- Приятно прекарване. - Благодаря.
Енергията ми се възвръща
и отново чувствам пръстите на краката си.
Предпочитам по-топлия климат,
но и тук е хубаво за разнообразие.
Да видим докъде ще стигне моето "сису" в тази страна,
но определено ще се опитам да правя неща,
които обикновено отбягвам.
За жалост, ще се наложи да изляза навън.
В снежна буря.
"Корав" и "издръжлив" са думи, които никога не са ме описвали,
но който не рискува, не печели.
Ще пробвам едно от любимите занимания на финландците - риболов в леда.
Местният фермер Алу и 6-годишният му син ще ми покажат как се прави.
- Здрасти. Приятно ми е. - И на мен. Това трябва да е Алу младши.
Таисто.
Той няма търпение да лови риба.
- Никога не съм ловил риба. - Никога ли?
Ще пробваме по стария начин с прът и се надявам да хванем костур.
Трябва да направим дупка. Ще опиташ ли?
- Да. Така как е? - Звучи добре.
Забавляваш ли се?
Справяш се. Не се бой.
Не очаквах, че ще пробивам леда ръчно.
Отнема доста време, ако не си му свикнал.
- Помощ? - Не, ще се справя.
За по-непохватен човек
това можеше да е досадно, но за мен беше фасулска работа.
Готово, вади.
Бързо.
По-корав съм, отколкото изглеждам.
Добре, сега виж.
Вдигаш на десетина сантиметра над дъното.
Като усетиш нещо, дърпай.
- Усещаш ли нещо? - Да, как ще получа сърдечен удар.
Таисто хвана риба. Костурче.
Това явно е занимание за младежта.
- Второ. - Боже, какво става?
Той е с по-добрия прът.
- Трето костурче. - Той вече се фука.
Таисто се надува.
Четвърто.
Не казвам, че е свръхнадарен,
но все натяква за успехите си.
Бива си го.
Добре, край.
"Хванах още една."
Вади още.
"Хванах още една, тате."
"Още една, тате."
- Лесна работа. - Така е. Изобщо не потъвам от срам.
Хлапето вече ме дразни.
- Вдигай! Точно така! - Ето!
Тази е твоя.
Край на наддаването. Победих.
- Много добре. - Ето така се прави, Таисто.
Как си сега?
- Сякаш съм хванал риба. - Браво.
Е, той ме попита.
Рибата, която наловихме с Таисто, ще стигне за предястие,
но Алу иска да хванем нещо за основното.
Ето сега.
Колко кила е според теб?
Кило и половина. В езерото има десеторно по-едри.
Интересно е да наблюдаваш Алу.
Видяхте каква риба хвана.
Той си разбира от работата.
Ето така.
Нали?
Не мисля, че някога отново ще ловя риба.
Но за онези, които са майстори в риболова,
това е изкуство, достойно за възхита.
От другите.
След тези трудоемки дейности огладнях.
Добрата новина е, че надушвам вечеря.
Не толкова добрата новина е, че миризмата идва от палатка.
Искаше ми се отвътре да я озарява сгряващ огън.
Ехо.
Ще вечерям със собствениците на хотела - Катя и мъжа й Илка.
- Заповядай. - Приятно ми е.
Радвам се да съм тук. Виж ти.
Това е финландска "кота". Традиционна палатка.
Много финландци имат такива. В тях готвят, особено през лятото.
Като барбекю на двора. Влизате тук?
Да. Също така е традиция гостите да си готвят сами.
Искаме от теб да ни помогнеш с вечерята.
Ако за вас е все тая дали ще е вкусно,
аз съм вашият човек.
Ще приготвим типично финландско ястие.
Заинтригуван съм и ми е притеснено.
Това е еленско филе. То е суперхрана.
- Ще ядем еленско? - Точно така.
Да си призная, не искам да го ям.
Консервативен съм по отношение на нещата, които ям.
Небцето ми не си пада по експериментите.
Ще ми е интересно, защото никога не съм ял такова месо и съм в трепетно очакване.
Тоест нервно очакване.
Тук постоянно слушам за "сису".
Доколкото разбирам, е нещо като издръжливост и решителност.
Да, правилно. Означава да не се отказваш.
Смелост и вътрешна сила.
За мен "сису" означава
да изям филе от елен.
Юджийн, заповядай, седни.
- Първата ми финска вечеря. - Да.
И сега - "сису".
Да ядеш полусурово месо от елен.
Трябваше ли да казваш, че е полусурово?
Мисълта да ям еленско убива коледното ми настроение.
Добре, започвам.
Не е зле.
То се топи.
Наистина.
Това е страхотна първа стъпка.
Изкушавах се да кажа: "Знаете ли? Ще пропусна еленското".
Но опитах заради всички тия приказки за "сису".
Наистина е вкусно.
Това е дивеч. Знаем откъде е.
Няма нужда да ми припомняш.
Не казвай "дивеч", докато се опитвам да преглътна.
Да опитваш нови неща, е по-добре от това да не опитваш нищо.
Това ще е мантрата ми в това пътуване.
Да пием за твоето вътрешно "сису".
Какво друго предлагате да опитам, докато съм тук?
Приятелите ни Аксана и Анти имат хъскита.
- Как ти звучи? - Страхотно.
Но няма да ядем месо от хъскита, нали?
Смеят се, но не го отрекоха.
След първата ми нощ във Финландия
снощният смях сякаш още кънтеше в ушите ми.
Оказа се, че има причина за това.
За пета поредна година
финландците държат първото място в класацията за най-щастливи хора.
За мен няма по-голяма радост от този горещ шоколад,
но ме притеснява мисълта
за пълното щастие.
Идеята, че си в страната на най-щастливите хора на света -
това трябва да се дължи на нещо.
Не смятам, че човек може постоянно да е щастлив.
Събуждаш се и си щастлив.
Нещо трябва да те е зарадвало.
Искам да проуча този въпрос.
Знам кого да питам за щастието.
Мъж, който се усмихва дори когато корми щука.
- Здрасти. - Как си?
- Много добре. - Красиви животни.
Неповторими са.
Алу не само е факир в риболова. Той е и пето поколение еленовъд.
А заклетият ми враг Таисто ще е шестият.
Това е семейната традиция. Отглеждаме ги заради месото.
Използваме всичко от главата до опашката.
Виж якето ми. На повече от десет години е. От еленска кожа.
- Това е елен? - Да.
Ще нахраним елените.
- Вземи това и го занеси на шейната. - Добре.
И, Юджийн, ако ти трябва помощ, помоли Таисто.
- Качвай се. - Какво?
Сядай отзад. Ще ти подложа еленска кожа.
Значи малкият ще седи отпред,
а аз ще съм пътник отзад.
Искаш да...
- Как се сяда тук? - На колене.
Добре.
- Готов ли си? - Да.
Добро куче.
Научих, че в Лапландия има повече елени от хора.
Имаме компания.
Не вярвах, докато не погледнах зад мен.
Дано не ме винят за загубата на братовчед им,
когото може да съм изял снощи.
Вземи този чувал с мъх и го разпръсни.
Време е за папкане.
Храната е тук.
Ето, скъпа. Погледни.
Храня елени.
Най-сладките същества. Те са просто най-милите животни.
Тъжно е, че някои свършват земния си път в чиния.
Десерт!
Това е страхотно.
Препитанието ни.
Като ги хванем от гората, ни отнема години да ги опитомим.
Затова е нещо като семейна традиция. Разликата между твоя и моя живот.
Ловувам, за да имам какво да ям.
Хората в големите градове преследват парите.
- Там е различно. Разбираш ли? - Да. Това тук е много удовлетворяващо.
Усещаш природата, като храниш животните.
Това обичам в работата си - гората и природата.
Затова сме най-щастливите.
Ако си тъжен, прегърни дърво и пак ще се усмихваш.
Мисля, че са щастливи, защото се препитават от земята.
Излизаш да хванеш вечерята си.
Удивително е.
На мен ми дайте супермаркет със замразена храна.
Финландците обичат да са навън.
Въздухът им е един от най-чистите в света,
а 3/4 от територията на страната е гора.
Въпреки любовта им към природата не очакваш да пътуваш с кучешки впряг.
Но отивам да правя точно това.
Надявам се кучетата да са добрички.
Аз нямаше да съм, ако трябваше да дърпам шейна.
Ехо?
Но не виждам хъскита.
Аксана?
Домакинята ме посреща, облечена...
По пантофи си.
...за сън?
Ето ти ледокоп, направи дупка.
Докато разбиваме леда, започвам да разбирам какво ще прави Аксана.
Аз съм първа, после си ти.
- Разсмя ме. - Шегичка.
Влизаш във водата?
Боже. Не мога да повярвам на очите си.
- Боже. Майко мила. - Жалко, че дупката е малка.
И се отпускаш. Наслаждаваш се, дишаш.
Щом казваш, вярвам ти.
Аксана, това е лудост.
Правиш това всеки ден?
- Всяка сутрин. - Всяка сутрин, казваш.
- И ти харесва? - Да, много е хубаво.
А и ме прави щастлива.
Първо, трябва да се събудя.
Особено зимата е много тъмно.
- А чаша кафе? Не те ли разсънва? - Не пия кафе.
Не пиеш кафе.
- Влез и се стопли. - Благодаря.
Лудост.
Според науката ледената вода те кара да отделяш хормони на щастието.
Уважавам науката, но пак не бих направил това.
За мен е важно хубавото кафе.
Това би ме зарадвало.
Да скоча в дупка в леда, противоречи на представата ми за щастие.
Другият източник на щастие за Аксана ми е по-разбираем.
Тези четириноги.
Страхотни са как подремват на покривите.
Това е хорът.
Не само теглят шейни, но и лаят в хармония.
Това вече е друго.
Когато си с кучетата, денят ти няма как да е лош.
В каквото и настроение да си, кучетата те правят щастлив.
- Добре. - Ти тръгвай. Пази главата.
Вижте това езеро.
Колко време се задържа ледът?
- Дано устиска, докато сме тук. - Да, дано.
Ще се возя ли?
Ще ги водиш.
- Искаш да водя впряга? - Да.
Това може да завърши зле.
Лесно е. Ще видиш.
"Да, ще се справя", каза той в пълно неведение.
Аксана иска аз да водя.
Контролирам впряга.
Не ми е много спокойно.
Но ще впрегна вътрешното си "сису" и ще опитам.
Много е лесно.
Насочваш ги с тежестта на тялото си.
Ако искаш наляво, накланяш тялото си на лявата ска.
- Те знаят ли пътя? - Да. Надявам се да го следват днес.
Това е проблемът. Няма да знам дали не се отклоняват,
докато не се забием с шейната в нечия дневна.
Опитай.
- Дай да... Добре. - Като танц е.
Виждали ли сте ме на дансинга?
Ще видим дали кучетата ще ме слушат.
Предполагам, че няма.
Ако в края на пътуването двамата сме на краката си,
това ще е успех.
Хайде.
Радвам се, че ви познавах.
Добре.
Боже.
Тези кучета достигат 50 км/ч.
Как казваме "по-бавно" на кучешки?
- Сега се навеждам наляво? - Забави и се наклони надясно.
Да, така е добре.
- Справяме ли се? - Много добре.
Тичайте, хъскита!
Дотук добре.
Кучетата ме слушат.
Наистина управлявах шейната.
Фантастично е.
Чувствах се като Бен-Хур.
Да!
Страхотно.
Фантастично. Много ми харесва.
Мисля, че финландците са на прав път.
Може би смелостта да изпробваш нови неща носи радост.
Как казаха, че спираме?
Боже.
- Чудесно. - Беше супер.
Удивително. Бързо е.
Аксана, благодаря ти. Това беше невероятно.
- И на мен ми беше приятно. - Чудесно.
Отдавна не се бях забавлявал така.
Бях искрен.
Като канадец обикновено не съм щастлив. Ние, канадците, просто избутваме някак.
Тук се чувствам различно.
Може би това е "сису"?
Обратно в хотела Илка ме покани на питие преди лягане.
Това е за теб.
Или пет питиета.
Алкохолът е на почит във Финландия, особено ако ти свърши.
Да.
Ще опитаме различни водки.
Традиционно за Финландия питие.
Ние сме финландци. Пием средно по четири шота на човек.
Ще ме вкараш в беля.
Илка ми разказва за растенията, от които финландците правят водката -
от картофи до ечемик и ръж.
И той иска да ги пробвам всичките.
Опитай се да усетиш различните вкусове.
Нещо пушено.
Усещам само, че утре ще съжалявам горчиво.
Ще ви кажа нещо за Илка - много е забавен.
Отдалече му личи, че е от най-щастливия народ в света.
Може би се дължи на водката.
Ще се върна на третата, защото трябва да проверя пак.
Дегустацията на водка се доближава до най-приятните ми преживявания.
Първо, на закрито сме.
Второ, беше намесена водка.
Почувствах се като финландец.
Щастлив.
След пет водки у мен напират две думи.
Скрита цел.
Има още нещо типично за финландците, което искам да направим утре.
Познах.
Любимо финландско занимание е, като пиенето на водка.
- Чудесно. - Имам ти доверие.
Не съм сигурен какво се съгласих да правя с него утре.
Кое е най-лошото, което може да се случи?
Ще рискувам. Моето "сису" говори. Каквото и да е то, ще го направя.
Или пък няма да го направя, но моето "сису" ще е виновно,
ще се е опитвало да ме спре.
Между другото, видя ли Северното сияние?
Подозирам, че нощес ще го видя, дори да го няма.
Къде е?
Прехвалено е, не мислиш ли? Няма никакво сияние.
Трябва да поспя.
Последният ми ден в Лапландия е
и се събудих със смътния спомен, че се навих да правя нещо,
което може би не биваше.
- Илка. - Здрасти, Юджийн.
- Радвам се да те видя. - Готов ли си да се довериш на финландец?
Оставям се в ръцете ти. Каквото е писано, ще стане.
Колкото по-далеч отиваме, толкова повече се притеснявам.
- Изглежда влизаме навътре в гората. - Пътят ще става по-тесен.
Ще оставим колата и ще вървим пеш.
Връщам си думите. Нямам ти доверие.
Тъкмо започнах да харесвам Финландия...
От това по-финландско няма.
...и Илка иска да ме пречупи.
- Но... - Илка.
Поредното замръзнало езеро. Бавно започвам да загрявам какво следва.
Когато скочиш във водата, ще се научиш да псуваш на фински.
Но мисля, че знам как да те вкарам безопасно във водата.
- Безопасно ли? - Да.
Последен шанс да се върнеш.
- Приемам. - С теб съм.
Идеята на този плаващ костюм е да съм сух и да ми е топло.
Но знаете ли кое още ви пази да сте топли и сухи? Да останете на брега.
Никога не съм бил толкова далеч от зоната си на комфорт, колкото сега.
- Илка. - Да?
За последен път пия пет водки с финландец.
Искам да избягам, но не мисля, че с този костюм ще мога.
Запомни, че има четири стъпала под водата.
Гледай напред и просто...
И, да, нарочно не свалих очилата си.
Без тях щях да изглеждам глупаво.
Давай, можеш.
- Боже. - После сядаш.
Казах ти.
Вярвай на финландеца.
Не е зле, Илка.
- Чувстваш ли се като финландец? - По-скоро като делфин.
Удивително е. Признавам си.
- Хрумна ми нещо. Да чакаме сиянието? - Имам по-добра идея.
- Кажи. - Какво ще кажеш за още един запой?
"Сису" - науми си нещо и просто го направи.
Разбира се, с малко побутване.
Ще се потупам по гърба и ще си пиша отлична оценка за "сису".
Плуването в леда е някак забавно.
Толкова топло не ми е било, откак съм във Финландия.
Май и толкова щастлив не съм бил.
Не се гордея с това, че в началото не хранех топли чувства към Финландия.
Но през последните три дни мнението ми се промени.
Привет.
Здрасти.
Ще отпразнувам престоя си тук в компанията на еленовъда Алу
и някои от работниците му на последна финландска вечеря.
За щастие, няма да ядем еленско месо,
а кюфтета от щуката, която Алу хвана онзи ден.
- Сами набавяте храната си. - Целогодишно. Зиме, лете.
Предполагам, че в Лапландия няма доставки на храна по домовете.
- Това е прост живот, нали? - Да.
- Само с важните неща. - Да.
Кажете три думи, с които да го обобщите.
- Семейството? - Да, едно от важните неща.
- Природата. - Животните.
- Семейството, природата. - Животните. Само това ни трябва.
Не знаех нищо за Финландия и Лапландия.
Дори не знаех къде е Лапландия.
Тук научих много за местните хора,
с какво се занимават и защо то е важно за тях.
Простият начин на живот е една от причините да са щастливи.
А кои три неща са най-важни за теб?
- Семейството е на първо място. - Да.
Храната.
И голфът.
Знам, че звучи малко по-повърхностно.
Продължавам да не обичам зимата,
но мисля, че прихванах от топлотата на финландците.
Не обичам приключенията.
Това, че правя всички тези неща, които обикновено не правя,
наистина ме изумява.
Явно имам "сису".
Как е "наздраве"?
Близо си.
На гроба ми ще пише:
"Тук почива човек, плувал в ледовете на Полярния кръг".
Превод на субтитрите Катина Николова