‫מה שלומך, מירן? איך את מרגישה?‬
‫זה המבחן האחרון.‬
‫מבחן סיבולת.‬
‫כניעה מוחלטת לאלוהים.‬
‫אם תחזיקי מעמד יותר מיום, המשחק נגמר.‬
‫נאצ'ו, בבקשה.‬
‫עברתי אצלך בבית. אני מקווה שלא אכפת לך.‬
‫רציתי להביא את זה.‬
‫- לאורה ולדיביה, 2012 -‬
‫זאת לא אחותי.‬
‫זו מישהי שלמדה איתי בכיתה‬ ‫שחשבה שהיא אמנית או משהו.‬
‫נאצ'ו, תשחרר אותי.‬
‫תשחרר אותי, לעזאזל! תשחרר אותי!‬ ‫-את אובססיבית לגבי הנערות האבודות האלה.‬
‫את לא חושבת בהיגיון. זה מעוור אותך.‬
‫תשחרר אותי!‬
‫מירן.‬ ‫-נאצ'ו!‬
‫הצילו!‬ ‫-תירגעי.‬
‫מירן, תירגעי. בסדר?‬
‫הם יתפסו אתכם.‬
‫אתם תשלמו על זה.‬
‫הם יתפסו אתכם.‬
‫בבקשה, תשחרר אותי.‬
‫תשחרר אותי!‬
‫בבקשה. אני מתחננת, נאצ'ו.‬
‫בורחה.‬
‫בורחה, בבקשה.‬
‫תשחרר אותי!‬
‫הדבר הראשון שתבחיני בו הוא‬ ‫שאת מתקשה לנשום. כן?‬
‫בהתחלה, יהיה לך כוח לנשום,‬
‫אבל בקרוב, לאט לאט, את תתקשי לנשוף.‬
‫ואז תגיע היפוקסמיה,‬
‫שזה מחסור בחמצן בדם שלך.‬
‫ואז היפרקפניה.‬
‫תשחרר אותי!‬
‫תשחרר אותי, לעזאזל!‬
‫בשלב הזה, לאט לאט,‬ ‫האיברים שלך יפסיקו לתפקד.‬
‫את כל כך תסבלי עד שתתחנני בפניי שאפסיק.‬
‫הרגתי את אליסון מתוך רחמים.‬ ‫-בן זונה.‬
‫מתוך רחמים.‬ ‫-בן זונה!‬
‫תשחרר אותי, לעזאזל! תשחרר אותי!‬
‫אבל את תחזיקי מעמד.‬
‫את תחזיקי מעמד. בורחה, בוא נלך.‬
‫נאצ'ו!‬
‫נאצ'ו, תשחרר אותי.‬
‫את בדרך הנכונה, מירן.‬ ‫-תשחרר אותי!‬
‫אמרתי לך לשחרר אותי!‬
‫תשחרר אותי, נאצ'ו!‬
‫בורחה!‬
‫- ילדה בשלג 2 -‬
‫- משחק הנשמות -‬
‫המשטרה הייתה אצלי בבית. הם יתפסו אותנו.‬
‫לא, הם יהיו עסוקים עם המנהל לכמה ימים.‬
‫מה אם השארת טביעות אצבעות על התנ"ך?‬
‫אחי, אנחנו מאבדים שליטה.‬
‫תקשיב, זה לא הזמן לספקות, בסדר?‬
‫אתה השליח שלי, נכון?‬
‫והשחקן הראשון.‬
‫בורחה.‬
‫כן.‬ ‫בסדר? בוא.‬
‫כן, אבל…‬
‫מה קרה?‬ ‫-אחי, אנחנו חייבים להפסיק עם זה.‬
‫בורחה, אתה עברת את המבחנים.‬
‫הוכחת לי את האמונה שלך, נכון?‬
‫לכן אמרתי לך את האמת‬ ‫כשהיית חצי מת בבית החולים.‬
‫אמרתי לך מי אני.‬
‫נכון? תגיד לי מי אני.‬
‫עורב האל.‬ ‫-עורב האל.‬
‫בדיוק.‬
‫בסדר? בוא נלך.‬
‫תשגיח עליה הלילה. הכול ייגמר מחר.‬
‫לילה טוב.‬
‫נאצ'ו.‬
‫- בואו למפגשים שלנו‬ ‫הגנה על החיים בערכים נוצריים -‬
‫בוא הנה.‬
‫שב.‬
‫איפה היית?‬
‫יצאתי לסיבוב.‬
‫לא הלכת למשחק הכדורגל שלך.‬ ‫אתה לא עונה לטלפונים שלנו.‬
‫אנחנו דואגים.‬
‫אתה יודע שהדודה שלך לא נרדמת‬ ‫אם היא לא יודעת איפה אתה.‬
‫אני יודע.‬
‫אני מצטער.‬
‫לא תגיד לנו איפה היית?‬
‫הייתי צריך להיות קצת לבד.‬
‫לא התחשק לי ללכת למשחק.‬
‫אני מצטער, אבל…‬
‫כל מה שקרה…‬
‫לאליסון,‬
‫מזכיר לי מה שקרה עם לאורה.‬
‫טוב, לך להחליף בגדים.‬
‫מה קורה?‬
‫סליחה שאני מתקשר בשעה כזאת.‬ ‫גם אותי העירו עכשיו.‬
‫זה ממש לא מצחיק.‬ ‫-מי זה?‬
‫תחזור לישון. זה מהעבודה.‬
‫מה קורה?‬
‫אמא של בורחה פינדה לא מפסיקה להתקשר לתחנה.‬
‫הבן שלה נעלם, והוא לא עונה לנייד.‬
‫מתי היא ראתה אותו בפעם האחרונה?‬ ‫-אתמול.‬
‫היא אמרה שממש אחרי שעזבנו,‬ ‫הוא התקשר למישהו ויצא מהבית.‬
‫היא יודעת למי הוא התקשר?‬ ‫-בורחה אמר לה שהוא התקשר לחבר מהכיתה.‬
‫מה דעתך?‬
‫יכול להיות שזה קשור למשחק הזה?‬
‫אנחנו צריכים לדבר עם הכיתה הזאת שוב,‬ ‫ולבדוק אם הוא יצר קשר עם מישהו.‬
‫אתלבש ואסע לתחנה.‬ ‫-ניפגש שם.‬
‫נתראה עוד מעט. ביי.‬
‫המנוי שאליו חייגתם אינו זמין.‬ ‫אנא השאירו הודעה.‬
‫מירן, כבר השארתי לך המון הודעות.‬
‫יש לי מידע חדש על לאורה.‬ ‫זה חשוב. זה משנה הכול.‬
‫אנחנו צריכים לדבר.‬
‫אני יודע שרבנו אתמול, אבל…‬
‫התקשרתי המון פעמים.‬ ‫הלכתי אלייך הביתה, אבל את לא שם.‬
‫אני רק מקווה שאת לא עושה משהו טיפשי, בסדר?‬
‫תתקשרי אליי, בבקשה.‬
‫תפסיק להתקשר. אני לא רוצה לדבר. בבקשה ממך.‬ ‫-לא, תומאס, רגע. חכה, בבקשה.‬
‫אני צריך לבדוק איתך משהו.‬
‫זה חשוב. אנחנו צריכים להיפגש. איפה אתה?‬
‫אני עוזב את מאלגה, אני בדרך לשדה התעופה.‬ ‫-מה? אתה נוסע?‬
‫כן. אבא שלי שולח אותי בחזרה ללונדון‬ ‫לקבל טיפול, כדי שאחלים.‬
‫אני צריך רק חמש דקות, בסדר?‬ ‫רק חמש דקות. זה בקשר ללאורה.‬
‫תומאס, זה חשוב.‬ ‫-לא, בבקשה.‬
‫חמש דקות, זה הכול.‬
‫חיימה, תקשיב. הכול היה באשמתי, בסדר?‬
‫הפסיכיאטר שלי ואבא שלי אמרו לי‬ ‫שמילאתי את הראש שלך בשטויות.‬
‫התיאוריות הפרנואידיות שסיפרתי לך עליהן‬ ‫הן רק המצאות כי…‬
‫תומאס, תקשיב.‬ ‫-…אני לא יכול להמשיך הלאה ולשכוח מלאורה.‬
‫אני חייב לקבל את העובדה שהיא עזבה אותי.‬ ‫היא איננה.‬
‫אני מנתק עכשיו. בבקשה, אל תתקשר אליי יותר.‬
‫שמעת פעם על הבית הירוק?‬
‫בוא נדבר רק עוד פעם אחת. בסדר?‬
‫אני מבטיח שלא אטריד אותך שוב.‬
‫בוא ניפגש עכשיו, בגן הבוטני.‬
‫הצילו.‬
‫הצילו…‬
‫הצילו!‬
‫נאצ'ו!‬
‫העט הזה עובד.‬
‫המשטרה הוציאה התראה עם תמונתו של פינדה.‬
‫צריך להתקשר לשופטת. אנחנו צריכים צו‬ ‫לנייד שלו. אם הוא פועל, נוכל לאתר אותו.‬
‫אבל יש לעשות זאת מיד.‬
‫תראי, הנה הוא.‬
‫אתה נאצ'ו, נכון?‬
‫כן. באתם לדבר שוב עם הדוד שלי?‬ ‫-לא, רצינו לדבר איתך.‬
‫התקשרנו אליך, אבל אתה לא עונה לטלפון.‬
‫סליחה, אני אף פעם לא עונה‬ ‫למספרים לא מזוהים. יש בעיה?‬
‫אנחנו מתשאלים את הכיתה שלך,‬ ‫כל מי שלמד בכיתה עם אליסון.‬
‫למה? כולם אומרים שזה היה גארידו, לא?‬
‫כן, אנשים מדברים הרבה.‬
‫תלמיד לשעבר בלוס ארקוס נעדר.‬
‫בורחה פינדה למד בכיתה שלך בשנה שעברה.‬ ‫מכיר אותו?‬
‫פינדה? כן.‬
‫דיברת איתו? או שאולי הוא התקשר אליך?‬
‫לא, לא היינו חברים. הוא היה קצת מוזר.‬
‫אתה בטוח?‬ ‫-כן.‬
‫שמעת על משחק הנשמות?‬
‫כן. דודה שלי סיפרה לי על זה.‬
‫שמעת על זה לפני כן?‬
‫לא.‬ ‫-בחיים לא שמעת על משחק הנשמות?‬
‫לא, לא לפני כן.‬
‫בן כמה היית כשאחותך נעלמה?‬
‫בן שמונה.‬
‫אני מתארת לעצמי שהמקרה של אליסון‬ ‫העלה בך זיכרונות מהעבר. אתה בסדר עם זה?‬
‫אני מתמודד עם זה, כמו כולם.‬
‫אני יכול ללכת?‬
‫תרכב בזהירות, הכביש רטוב.‬
‫גבו ממנו עדות, נכון?‬
‫ממנו, ומכל חבריו לכיתה.‬ ‫-ובכן?‬
‫הוא אומר שהוא היה בקולנוע.‬
‫תומאס, היי.‬
‫למה שאלת אותי על הבית הירוק?‬
‫מישהו הזכיר אותו,‬ ‫אבל רציתי לדעת מה זה אומר לך.‬
‫זה אחד הבתים של אבא שלי.‬
‫היינו הולכים לשם כשהיינו ילדים,‬ ‫אבל אף אחד לא היה שם כבר שנים.‬
‫לאורה הלכה לשם פעם?‬
‫בילינו שם סוף שבוע אחד. אבא שלי לקח אותנו.‬
‫איפה הבית הזה בדיוק?‬
‫עכשיו תורך. מה נודע לך על לאורה?‬
‫תענה לי.‬ ‫-לא, תגיד לי מה אתה יודע על לאורה.‬
‫ייתכן שלאורה הייתה בהיריון כשהיא נעלמה.‬
‫מה?‬
‫אני מצטער.‬
‫יכול להיות שהוא היה שלך?‬ ‫-לא. אנחנו אף פעם…‬
‫מי סיפר לך את זה?‬
‫אני לא יכול להגיד.‬
‫מי סיפר לך?‬ ‫-תומאס, אני לא יכול.‬
‫התרשמתי שהמידע אמין, בסדר?‬
‫ידעתי את זה.‬
‫אני נשבע שידעתי.‬
‫ידעתי שהיא נפגשת עם מישהו,‬ ‫אבל היא כל הזמן הכחישה.‬
‫רבנו, ואני ממש קינאתי, אבל ידעתי את זה.‬
‫מי היה הבחור השני?‬
‫תגיד לי איפה הבית הירוק.‬ ‫-תגיד לי מי זיין אותה.‬
‫אתה לא רוצה לדעת.‬ ‫-מי זיין את החברה שלי?‬
‫אם אתה רוצה לדעת איפה הבית,‬ ‫תספר לי הכול עכשיו.‬
‫אמרו לי שלאורה הייתה עם אבא שלך.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫מי סיפר לך את זה? זה שקר.‬
‫יכול להיות. אני לא בטוח, אבל…‬
‫אמרו לי שלאורה הייתה בבית הירוק‬ ‫עם אבא שלך ביום שהיא נעלמה.‬
‫אם זה נכון, הוא שיקר בעדות שהוא מסר.‬
‫זה…‬
‫זה קשקוש.‬
‫לעזאזל עם זה.‬ ‫-תומאס.‬
‫אם אגלה שאתה מסתובב,‬ ‫ומספר דברים כאלה על אבא שלי,‬
‫אני אהרוס את הקריירה שלך‬ ‫ואת החיים שלך, הבנת?‬
‫בסדר, תומאס.‬ ‫-תעזוב אותי בשקט!‬
‫לא שמעת מה אמרתי? לעזאזל!‬
‫אתה זה שרצה שאמצא את לאורה.‬
‫אבא שלי הוא אדם טוב. הוא אוהב אותי.‬ ‫הוא בחיים לא היה עושה דבר כזה.‬
‫תמיד רצית לדעת את האמת.‬ ‫אני מבין את זה, בסדר?‬
‫אני מבין שאתה אולי רוצה לוותר,‬ ‫אבל אני עיתונאי.‬
‫אני עושה את עבודתי, מבין? אני…‬
‫אם אהבת את לאורה,‬
‫תעזור לי.‬
‫תעזור לי, בנאדם. אתה תפסיק להרגיש אשם.‬
‫אני לא מרגיש אשם.‬ ‫-ברור שכן.‬
‫אתה מרגיש אשם‬ ‫כי אתה חושב שהיא עזבה אותך‬
‫כי אתה לא היית…‬
‫מספיק בשבילה, נכון?‬
‫לא.‬ ‫-כן.‬
‫אני מבין אותך.‬
‫אני מבין איך אתה מרגיש, אבל…‬
‫אתה לא יכול לחיות ככה.‬
‫אתה לא רואה?‬
‫תסתכל על עצמך.‬
‫תעזור לי, תומאס.‬
‫אמרתי שאני לא מדבר עם התקשורת.‬ ‫-יש לי מידע על לאורה.‬
‫התיק הזה סגור.‬
‫רומן, שנינו יודעים שהחקירה שובשה.‬
‫אלוהים אדירים.‬ ‫-תקשיב לי, בבקשה.‬
‫בבקשה.‬
‫שלום?‬
‫פרלה!‬
‫לא!‬ ‫-שלום. מה שלומך?‬
‫אני מחפש את אלברטו מנדוזה. הוא בבית?‬
‫שלום. לא, הוא איננו.‬
‫איך אפשר לעזור לך?‬ ‫-אתה גר כאן?‬
‫כן.‬ ‫-סליחה. אני חיימה ברנאל.‬
‫אני עיתונאי בדיאריו סור.‬
‫אני עובד על כתבה,‬ ‫ורציתי לשאול אותו כמה שאלות.‬
‫אולי אני יכול לשאול אותך.‬ ‫-על מה?‬
‫על…‬
‫עליה.‬
‫לאורה ולדיביה. אתה זוכר אותה?‬
‫כן.‬
‫בוא ניכנס.‬ ‫-בסדר.‬
‫לקח לך המון זמן לחזור.‬
‫למה המשטרה מחפשת אותך?‬
‫מצטער. אני חושב שאמא שלי התקשרה אליהם.‬
‫מה?‬
‫היא יודעת שלא חזרתי הביתה אתמול בלילה.‬ ‫-הטלפון שלך פועל?‬
‫כן.‬
‫לעזאזל! אמרתי לך לכבות אותו!‬
‫הם יכולים לאתר אותך! לא אמרתי לך את זה?‬ ‫-כן. מצטער, בסדר? מצטער.‬
‫תן לי אותו.‬
‫קח.‬
‫מה עם הנייד שבפנים? הוא עובד.‬ ‫-אין בו כרטיס סים. אי אפשר לאתר אותו.‬
‫אמא שלך לא הלכה לעבודה?‬ ‫-בטח החליפו לה את המשמרת.‬
‫החליפו לה את המשמרת.‬
‫כאילו שאין לי מספיק על הראש,‬ ‫ואתה צריך לבוא ולהוסיף לי.‬
‫נשבע לך.‬
‫נאצ'ו!‬
‫נאצ'ו, חכה רגע.‬ ‫-מה?‬
‫חכה רגע.‬
‫מה העניין, בורחה?‬
‫העניין הוא…‬
‫תראה.‬
‫חשבתי על זה, בסדר? ו…‬
‫האישה הזאת עומדת למות, נכון?‬
‫עדיף שנשחרר אותה.‬
‫מה אתה אומר?‬ ‫-המשטרה מחפשת אותנו. אני כבר לא קטין.‬
‫אני אשב שנים בכלא.‬ ‫-בוא נסיים את המשחק.‬
‫בוא.‬ ‫-לא.‬
‫"לא"?‬ ‫-לא. אני לא יכול לעשות את זה יותר. מצטער.‬
‫גם אתה נוטש אותי?‬ ‫הצלתי אותך כשהיית עמוק בחרא.‬
‫כולם חשבו שאתה בדיחה, בורחה.‬
‫קירבתי אותך לאלוהים.‬
‫אני יודע. אני מעריך את זה…‬ ‫-אתה לא מעריך כלום.‬
‫המשחק גרם לך להרגיש חי, בורחה?‬ ‫זה נכון, לא?‬
‫תענה לי.‬ ‫-תקשיב, אני בחוץ.‬
‫בסדר? אני בחוץ.‬
‫אני לא אגיד כלום לאף אחד.‬
‫אני מבטיח.‬
‫טיפלתי באדמה הזאת כל חיי,‬
‫מאז שמר מנדוזה היה צעיר.‬
‫אני חייב לו הכול ויותר מזה.‬
‫אנשים כבר לא יודעים מה זו נאמנות.‬
‫אז מה אתה זוכר בקשר אליה?‬
‫הנערה שנעלמה הייתה החברה של מר תומאס.‬
‫אתה תמיד נמצא כאן, באחוזה?‬
‫לפעמים אני יוצא לקניות בעיר.‬ ‫היא במרחק כמה ק"מ, אבל זהו זה.‬
‫ומר מנדוזה מגיע לכאן מדי פעם, נכון?‬
‫לעתים ממש רחוקות.‬
‫אנחנו בהרים, באמצע שום מקום.‬
‫מה יש לו לעשות כאן?‬
‫למה שיקרת למשטרה?‬
‫מתוך נאמנות?‬
‫אלברטו מנדוזה ולאורה ולדיביה‬ ‫היו נאהבים, נכון?‬
‫והם באו לבית הזה.‬
‫הם היו כאן ביום שלאורה נעלמה, נכון?‬
‫ביחד.‬
‫אתה לא צריך להסתובב ולהגיד דברים כאלה.‬
‫חשבת שהוא לא יגלה?‬
‫היי, תניח את זה.‬ ‫-זוז.‬
‫תניח את זה, בבקשה.‬ ‫-צא החוצה.‬
‫קדימה.‬
‫זוז.‬
‫תתקדם.‬
‫בסדר.‬ ‫-לך כבר, לעזאזל.‬
‫היי, אלברטו. חכה. אנחנו יכולים לדבר?‬
‫אמרתי לך להפסיק לחקור!‬
‫אתה לא…‬ ‫-רד על הברכיים!‬
‫אתה לא אדם כזה.‬ ‫אבא שלי סיפר לי עליך. בוא נדבר על זה.‬
‫על מה אתה רוצה לדבר? על מה?‬
‫על לאורה.‬
‫מה קרה? היא הייתה בהיריון?‬ ‫היא רצתה ללדת את התינוק?‬
‫אין לך מושג.‬ ‫-תגיד לי.‬
‫שתוק!‬
‫חרא.‬
‫מה נעשה?‬ ‫-רגע. חכה רגע.‬
‫אל תעשה משהו טיפשי. חכה רגע.‬
‫אתה אדם טוב, אלברטו.‬ ‫-אין לך מושג מי אני!‬
‫מה אתה יודע?‬ ‫-מה עשית ללאורה? מה קרה?‬
‫הרגת אותה?‬
‫לא!‬
‫לא, כמובן שלא.‬
‫תוכל לעשות את הדבר הנכון עכשיו.‬ ‫אנחנו נוכל.‬
‫נוכל לעשות את הדבר הנכון.‬
‫זה נכון. קדימה.‬
‫תניח את הרובה. תסתכל עליי.‬
‫תניח את הרובה.‬
‫היי, תניח אותו.‬
‫קדימה.‬
‫עשה מה שנכון.‬
‫זהו זה.‬
‫תקשיב.‬
‫התקשרת למשטרה, בן זונה.‬ ‫-לא.‬
‫התקשרת למשטרה, זבל!‬ ‫-זהו זה.‬
‫זרוק את הנשק! אזהרה אחרונה!‬
‫זרוק את הרובה!‬
‫תוריד אותו.‬
‫היי, תוריד אותו.‬
‫לא!‬
‫למה, אדוני? למה?‬
‫לא…‬
‫הצילו, בבקשה.‬
‫הצילו.‬
‫היי, מה שלומך?‬
‫זה נס שאתה חי.‬
‫תודה.‬
‫כשהתקשרת אליי, לא האמנתי לך.‬
‫אבל שלחת ניידת.‬
‫דאגתי שתיכנס בלי רשות לשטח פרטי.‬
‫נמאס לי ממך.‬
‫בסדר. סיימנו.‬ ‫-תודה.‬
‫תודה.‬
‫עלינו למצוא את הגופה של לאורה.‬
‫אם היא כאן, נמצא אותה.‬
‫אני יכול ללכת?‬
‫לא, אני מצטער.‬
‫אתה צריך למסור הצהרה נוספת לתובע המחוזי.‬
‫אקח אותך לתחנה.‬
‫המנוי שאליו חייגתם אינו זמין.‬
‫תחזור, רומן.‬ ‫-למה?‬
‫תחזור, בבקשה. רק לרגע.‬
‫מה קרה?‬ ‫-עוד קצת.‬
‫עוד קצת. עצור.‬
‫מה קרה?‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫חיי…‬
‫שלום?‬
‫עצור.‬
‫אל תדאגי. אני שוטר.‬
‫את לאורה ולדיביה?‬
‫היי, תשלחו אמבולנס לבית של השומר.‬
‫לא, זה לא הכרחי.‬
‫הבן שלי ואני בסדר.‬
‫תניחו לנו לנפשנו, בבקשה.‬
‫אני לא רוצה לחזור.‬
‫מצוין, תודה.‬
‫נדבר אחר כך. ביי.‬ ‫-צ'פארו.‬
‫מה העניין?‬ ‫-מהר. בוא נזוז.‬
‫מה קרה?‬
‫קיבלנו צו לאיתור הנייד של בורחה פינדה.‬ ‫הוא פעל כל הלילה.‬
‫איתרו אותו?‬ ‫-כן.‬
‫מירן.‬
‫תתעוררי.‬
‫מירן, תתעוררי. מירן.‬
‫את מחזיקה מעמד מצוין.‬ ‫אליסון הייתה צריכה לקחת סמים.‬
‫את בדרך הנכונה.‬
‫זה כמעט נגמר. רוצה קצת מים?‬
‫למה הרגת אותה?‬
‫את עדיין לא מבינה?‬
‫את מבינה, אליסון הייתה…‬
‫מצבה היה על הפנים.‬
‫ראיתי אותה כל יום בכיתה.‬
‫המצאתי את המשחק שנה קודם לכן.‬
‫לקחתי את משחק הנשמות של גארידו,‬ ‫ושיפרתי אותו.‬
‫הוא מצא חן בעינייך?‬
‫הדבר הראשון שעשיתי היה…‬
‫לשחק עם בורחה.‬
‫לא חשבתי שהוא…‬
‫שהוא יעשה את המבחן עם האופנוע, אבל…‬
‫יודעת מה הייתה הבעיה של בורחה?‬
‫הוא היה בודד.‬
‫הוא היה זקוק למישהו.‬
‫אז ביקשתי ממנו לעזור לי עם זה.‬
‫איתך.‬
‫ואליסון?‬
‫אליסון?‬
‫אליסון הייתה בבלגנים, מירן.‬
‫איזה בריון שכונתי הכניס אותה להיריון.‬ ‫היא הייתה זקוקה…‬
‫להאמין שוב במשהו.‬ ‫היא הייתה צריכה להשיב לעצמה את האמונה.‬
‫העניין הוא, תאמיני לי,‬ ‫שאמונה, דת, כל הדברים האלה…‬
‫ממש לא אכפת לי מכל זה.‬
‫למה אני?‬
‫למה עשית את כל זה?‬
‫הבטחת לי שתמצאי את אחותי.‬
‫מה שקרה לה, לא היה באשמתי.‬ ‫-זו לא אשמתך?‬
‫זו לא אשמתך?! הא?‬
‫זו לא אשמתך?‬
‫למה לעזאזל לא חיפשת אותה?‬
‫למה לעזאזל לא חיפשת אותה? תגידי לי.‬
‫למה לא חיפשת אותה‬ ‫כמו שחיפשת את אמאיה מרטין?‬
‫כי היא לא מכרה עיתונים?‬
‫למה לא חיפשת אותה, הא?‬
‫תגידי לי.‬ ‫-אני מצטערת.‬
‫את מצטערת?‬ ‫אני מצטערת.‬
‫את מצטערת? מירן, נשארתי לבד.‬
‫לגמרי לבד.‬
‫לא היה לי אף אחד.‬
‫אף לא אדם אחד.‬
‫אני לא מצליח להפסיק לחשוב עלייך, מירן.‬
‫אני לא מצליח להפסיק לחשוב עלייך.‬
‫כל כך רציתי לשחק איתך.‬
‫לכן שלחתי לך את המכתב, ואת קנית את זה.‬
‫קראתי את הספר שלך המון פעמים.‬
‫נתת לנו כל כך הרבה תובנות‬ ‫על הכאב שלך… ועל הפחדים שלך.‬
‫באמת חשבת שאף אחד לא ינצל אותך, מירן?‬
‫עשיתי את כל זה כדי שתרגישי… מה זאת בדידות.‬
‫מבינה? מה מרגישים כשמאבדים מישהו.‬
‫מה זה להיות ריק, מירן.‬
‫ריק.‬
‫אני אראה לך משהו.‬
‫תסתכלי.‬
‫זריקת אינסולין למרצה האהוב שלך,‬ ‫וזה היה הסוף שלו.‬
‫לא.‬ ‫-כן.‬
‫לא!‬ ‫-כן.‬
‫לא.‬
‫תזעיקו עזרה.‬
‫בבקשה, תזעיקו עזרה! עכשיו!‬
‫לא. אדוארדו!‬
‫רופא, בבקשה!‬
‫נאצ'ו, מה עשית? לא!‬
‫זה כואב, נכון?‬
‫-לא!‬
‫תסתכלי עליי. זה כואב, נכון?‬
‫זה כואב, נכון?‬
‫זה כואב.‬
‫זה כואב, נכון?‬
‫מירן.‬
‫מה את עושה?‬
‫מירן, תתעוררי. תתעוררי, מירן.‬
‫מירן!‬
‫מירן.‬
‫לכל הרוחות.‬
‫מירן, בבקשה. מירן.‬
‫תקשיבי לי, בבקשה, מירן.‬
‫מירן.‬
‫תקשיבי לי, מירן.‬
‫מירן!‬
‫מירן, תקשיבי לי. מירן!‬
‫מירן!‬
‫לכל הרוחות.‬
‫מירן!‬
‫אתה רוצה להרוג אותי?‬
‫תהרוג אותי!‬
‫עזוב אותי!‬
‫תריץ בדיקה של לוחיות הרישוי.‬
‫כרמן.‬
‫תבדקי לי לוחית רישוי. 3123 - GTQ.‬
‫וגם של האופנוע הזה.‬
‫צ'פארו!‬
‫מגיע.‬
‫מה קרה?‬ ‫-הוא מת.‬
‫אלוהים אדירים. יש כאן גופה! גבר צעיר.‬
‫זה בורחה פינדה.‬
‫תשלחי גיבוי ואמבולנס מיד.‬
‫תסתכלי עליי.‬
‫מירן, תסתכלי עליי, בבקשה.‬
‫מירן, תקשיבי לי.‬
‫מירן.‬
‫למה לא חיפשת אותה, מירן?‬
‫לא, מירן, לא.‬
‫אני לבד.‬
‫נשארתי לגמרי לבד.‬
‫מירן.‬
‫הלו?‬
‫זה בטוח?‬
‫בלן.‬
‫זו המכונית של מירן.‬
‫- הכנס קוד -‬
‫מירן!‬
‫נאצ'ו מת.‬
‫צ'פארו, האמבולנס!‬ ‫-תגיעו לחוף!‬
‫מירן.‬ ‫-למפרץ.‬
‫אנחנו צריכים את האמבולנס עכשיו! מהר!‬
‫תדברי אליי.‬
‫תדברי אליי. את בסדר?‬
‫מירן.‬
‫תדברי אליי.‬
‫תסתכלי עליי.‬
‫מירן.‬
‫תישארי איתי.‬
‫אני כאן. הכול בסדר.‬
‫תסתכלי עליי. זאת מייאן.‬
‫אני כאן. הכול בסדר.‬
‫את תהיי בסדר, נכון?‬
‫תגידי לי שכן.‬
‫- כעבור שנה -‬
‫אלברטו הציע שאלך לבית הירוק,‬ ‫ושאישאר שם במהלך ההיריון.‬
‫לא ללדת, לעשות הפלה…‬ ‫אפילו לא חשבנו על אפשרות כזאת.‬
‫זה היה בניגוד לאמונה שלנו.‬
‫למה לא יצרת קשר עם דודתך ודודך או עם אחיך?‬
‫חשבתי על זה.‬
‫כמובן שחשבתי על זה הרבה פעמים.‬
‫אבל אם מישהו היה מגלה עלינו,‬ ‫החיים של אלברטו היו נהרסים.‬
‫אבל לא רק בגלל זה.‬
‫זה היה שובר את ליבם של הדודים שלי.‬
‫זה היה עדיף ככה.‬
‫של מי היה הרעיון‬ ‫להשאיר את הנייד שלך בתחנה?‬
‫של אלברטו.‬
‫הוא טיפל בכול.‬
‫את יודעת מה זה?‬
‫לפי הדוח של הפסיכיאטר המשפטי הזה,‬
‫את מפתחת תלות בכל אדם שמפגין כלפייך חיבה.‬
‫שיש לך נטייה לכניעות,‬ ‫שאת סובלת מהערכה העצמית שלך נמוכה.‬
‫לאורה, אני מניח שאת יודעת‬ ‫שהרבה אנשים חושבים שאת קורבן.‬
‫אני לא קורבן.‬
‫כשהתאהבתי באלברטו,‬ ‫עשיתי טעות בעיני אלוהים.‬
‫ההקרבה שלי הייתה להקדיש את עצמי לאלוהים.‬
‫להשאיר את העולם מאחור.‬
‫חשוב לי שזה יהיה ברור.‬
‫כמובן.‬
‫טוב, לאורה.‬
‫יש לי מספיק חומר לכתבה עכשיו. תודה רבה.‬
‫אני יודע שלא הסכמת להתראיין בשנה החולפת.‬
‫איפה מירן רוחו?‬
‫אני רוצה לדבר איתה.‬
‫עליי לומר לה שאני מצטערת.‬
‫מצטערת? על מה?‬
‫על אחי.‬
‫על מה שהוא עשה לה.‬
‫שמעתי שהיא עזבה את העיתונאות.‬ ‫אף אחד לא יודע איפה היא.‬
‫אני מצטער, אבל אני לא יכול לעזור לך.‬
‫כל טוב, לאורה.‬
‫- איגנסיו ולדיביה רואיז‬ ‫2021-2004 -‬
‫- מירן רוחו -‬
‫- איפה מירן רוחו? מישהו ראה אותה? -‬
‫- מירן רוחו נעדרת? -‬
‫- מירן רוחו? היא בטח כותבת עוד ספר… -‬
‫- אני מקווה שהיא תחזור בקרוב. -‬
‫- מדריד -‬
‫משטרה!‬ ‫-ידיים למעלה!‬
‫לא לזוז! משטרה!‬ ‫-ידיים למעלה, אדוני.‬
‫לא לזוז. משטרה!‬
‫משטרה!‬ ‫-ימינה.‬
‫פנוי.‬ ‫-שמאלה.‬
‫למטה.‬ ‫-פנוי.‬
‫לכאן.‬
‫גם כאן פנוי.‬
‫פנוי.‬
‫קדימה!‬
‫כאן למטה!‬
‫תפרוץ אותה.‬
‫לפרוץ אותה?‬
‫לא לזוז. משטרה!‬ ‫-לא לזוז.‬
‫- מירן רוחו, 2009‬ ‫קריסטינה רואיז, 2000 -‬
‫אם יש לכם מחשבות אובדניות,‬
‫ניתן לפנות לעזרה באתר‬ ‫www.wannatalkaboutit.com/il‬
‫תרגום כתוביות: שלמה ליברמן‬