Kom igen, sätt fart.
18.30 är här. Serveringspersonalen är redo. - Ska du säga nåt?
En Hamachi Crudo, två sallad niçoise, en strimmig havsabborre. Merde!
Vi tog bort abborren för en timme sen. Varför har bord 42 beställt den?
- Det är ett missförstånd. - Missförstånd?
Jag talar fyra språk och du pratar om missförstånd?
Lugna ner dig. Ditt humör skrämmer gästerna.
Mitt kök, mitt humör, mina regler. Vad är regel nummer ett?
- Jävlas inte med ditt kök. - Voilà. - Service!
Välkommen till Etoile Rouge.
Bon appetit.
När är mina grönsaker klara? Kom igen, det måste gå snabbare!
Köksmästare Ana? Gästerna vill gärna träffa dig.
- Jag har inte tid. - De gillar när vi smörar för dem.
Stopp där! Får jag se.
Nej, nej, nej. - Titta, smörsåsen har skurit sig.
- Oui, köksmästaren. - Det må smaka likadant men det är fel.
- Oui, köksmästaren. - Låt mig visa dig.
- Snabbt men utan att stressa. Så här. - Ja.
Okej? Försök, snabbare, så snabbt som du kan.
- Förlåt. - Be inte om ursäkt. Öva bara.
Bra, bra. Öva tills du kan göra det i sömnen.
- God kväll, köksmästaren. - God kväll, make.
- Jag sa åt honom att låta bli. - Gått vilse, Ray? Baren är där framme.
Kul. Du måste vara första fransmannen som inte backar för en strid.
Det räcker. Återgå till arbetet. - Et toi, ma chérie. Du får sparken.
- Du kan inte sparka ägaren. - Du äger halva, så ut från min halva.
- Jag kommer med gåvor. - Nej. Ställ det i frysen.
Det är ditt svar på allt. Du vill nog se det här.
ETOILE ROUGE ÅTERUPPFINNER FRANSKA KLASSIKER.
- Visst är det tjusigt? - Hur gjorde du det?
Vi har alla våra talanger. Du kommer att få fullt upp nu.
- Bra jobbat, Ray. - Tack, fransmannen.
Det tar jag som en komplimang. - Kom, nu måste folk få se dig.
Nej, älskling. Jag har fullt upp. Jag lagar mat.
Jag har skrutit om dig hela kvällen. Du måste få mig att se bra ut nu.
- Jag föredrar köket inte... - Jag vet. Strålkastarljuset.
Men du måste träffa våra hungriga gäster.
Så den parisiska köksmästaren sa om du inte kommer med 23 kg lax
så kommer du att ha en 46 kilos arg ryska.
Jag sa: "Berätta mer." Det var så jag träffade min fru.
Så var det. En blinddejt tack vare en död fisk. Njut av maten.
Öppna bakdörren innan hela haket sprängs.
- Öppna bakdörren. Flytta på er! Idioter! - Vad pågår? Vad händer här?
- Vad händer? - Återgå till arbetet. Städa upp allt.
Köksmästaren. De söker dig.
Kom igen. Försök att inte tutta eld på köket på vår första dag.
Hallå?
- Hallå? - Gratulerar, Anya.
- Vem är det? - Hör du vem det är?
- Är allt som det ska? - Ja, allt är bra.
Så länge restaurangen inte brinner ner. Nu återgår vi till arbetet.
Flytta på hyllorna och återgå till arbetet!
Jag beklagar verkligen men det är fullbokat ikväll.
Paris var helgalet. Vi lämnade alltid klubbarna fulla.
- Det var ena festen efter den andra. - Det börjar bli sent, Richard.
- Tack för drinken, Ray. - Ett nöje.
- Trevligt att träffa dig. - Ta hand om dig.
Vi börjar få lediga bord. Ska jag ta in obokade gäster?
Nej. Jag går hellre minus än tar in obokade gäster.
Fullbokade. Det är vårt budskap.
- Då säger jag nej till ett bord för två. - Kalla dem gäster.
Inte bord för två eller fyra. Det här är inget dussinkök.
- Min miss. Gäster. Okej. - Jag tar hand om de här två.
Du kan väl ordna dricka för det där bordet för två du tog in?
Ray, din stiliga jäkel. Det här stället är...
- makalöst. - Tack, Mickey. Vad har ni på hjärtat?
Vi är utsvultna.
- Be din mamma om mat. - Det var sjukt sagt.
Vet du vad? Min mamma är död.
- Må hon vila i frid. - Vad vill ni?
- Dom vill prata. - Säg att jag ringer honom imorgon.
Det duger inte.
Kom igen, se dig omkring. Vi har fullt upp. Det är inte läge för det.
Han vill prata nu.
- Säg att jag ringer imorgon bitti. - Det köper han inte.
Kom igen. Vi är polare. Vi löser allt när vi pratat.
Det är ikväll, Ray.
Skärp dig, Mickey. Det är premiärnatten.
Det är premiärnatten. Jag skiter fullständigt i att det är premiärnatten.
Hör noga. Det sker ikväll. Dom sa till mig ikväll. Jag säger det till dig.
Och du gör väl alltid vad farsan säger.
- Jag står på tur, så visa mig respekt. - Respekt ska man förtjäna.
Vi pratar på morgonen och löser det. Oroa dig inte.
Ikväll, Ray.
Vi drar härifrån.
Terminé.
Tal! Tal! Tal!
Okej. Tack. Restaurangen är precis som jag önskat.
Det är tack vare er som jag står här, stolt ägare av Etoile Rouge.
- Halvägare. - Det här är en speciell kväll.
Och förhoppningsvis bara början. Tack ska ni ha.
Tack för att ni inte klantade er.
Du kom med vodkan. Spasibo. Låt oss fira.
Det var allt, mitt herrskap. Köket har stängt.
- Nu dricker vi! - Na zdorovie.
Ska vi göra det här, boss?
Jag lämnade ett meddelande till min pappa. Vi gör inget tills han hör av sig.
Han sa att det var ikväll.
Ja, jag vet det. Han sa det till mig, geni. Jag sa det till dig.
Jag säger det bara.
- Ska vi bara vänta här? - Stammade jag?
Va?
Han är på massage och då vill han inte bli störd.
Det förstör stämningen.
Jag har aldrig fått massage. - Måste man vara naken?
Varför i helvete skulle man vara naken?
- Jag hörde att man skulle vara naken. - Håll käften. Var tysta bara.
Och hoppa av bilen. Jag tvättade den nyss.
Den där Ray. Han har visst stake.
Ja, men inte länge till.
Ja. Det vill jag gärna se.
- Nåt får du allt se, nolla. - Det visar sig.
Skål.
Vad äckligt.
- Hur känns det? - Vad menar du?
- Att ha ett eget ställe. - Det känns bra, lite stressigt.
- Jag vet. - Du lyckades, Ana.
Jag vet att det är tidigt än, men det är början på nåt stort.
Mår du bra, Sebastian? Åh, nej.
Har du alltid velat bli kökschef?
Nej, inte alltid.
Du är riktigt duktig på det.
Tack. Men det är inte bara jag. Ray har också hjälpt till.
Och han är väl här nånstans och visar sitt stöd för mig.
Oj! Nu snackar vi, Ricky. Jag är inne i andra andningen.
Det är nog dags att gå hem. Det är sent.
- Kom igen. Vi har precis börjat. - Jag har inga pengar kvar.
- Här. Problemet löst. - Ledsen, vi måste dra.
Festen är slut. Ge dem dricksen och åk hem.
Här har ni. Lämna lite så att jag kan ta en taxi hem.
- Det gäller dig med. - Ska vi spela en omgång? Du och jag?
Nej, jag måste arbeta. Jag måste förbereda demiglace-såsen för imorgon.
Du vilar aldrig. Vi ses när vi ses.
- Puss. - Stanna inte här hela natten.
- God kväll. - Jag följer med dig ut.
- Hur gick det idag, Eliza? - Kassan ser lovande ut.
- Härligt. Tack. - Stannar du?
Hon kan inte stå still. Hon har ett ständigt adrenalinrus.
- Men det är åtminstone mitt enda rus. - God natt.
- Jag har så ont i fötterna. - Det ni kvinnor utstår är galet.
- Titta vem vi har här. - Fan.
- Är det inte de från restaurangen? - Legenden. Vem är horan?
- Får du vara uppe så här sent, Mickey? - Varför beter du dig så knäppt?
- Du fick njuta av din stora kväll. - Gå hem. Det är mellan mig och Dom.
- Jag löser det. - Han bad mig ta hand om det.
Så jag tar hand om det.
- Ray! - Natten tillhör dårarna, gullet.
Okej, det räcker med det här "ta ditt barn till jobbet" -skit.
All den där Viagran har sabbat din hörsel. Det sker ikväll, nolla.
- Visst, Mickey. Vi säger det. - Vad pratar de om?
Inget. Det är bara tomt prat.
- Ojdå. - Tack.
Hon klarar sig. Kom nu, Ray.
Jag skojar inte, Ray. Ray? Kom nu.
- Det är tungt. - Ja, jag vet det.
Jag tar i.
- Det är fortfarande tänt. - Ja, och?
- Det luktar gott här. - Det kommer att stinka snart.
Det är Ray, lämna ett meddelande.
Du, Meatball. Kastrullen är varm.
- Än sen? - Det ska vara tomt här.
Håll käften. Vi har ett jobb att utföra.
- Ro hit med tändaren. - Va?
- Ge mig din tändare! - Jag har ingen.
Hur fan röker du utan tändare?
Jag la av. Det måste ju finnas en i köket.
Du måste fan driva med mig.
Va?
Frugan? Hon ringer till dig, Ray.
- Låt mig prata med henne. - Tror du att jag är korkad?
Ja.
- Ray? - Ni har dålig killsmak, damen.
- Vem pratar jag med? - Vem? Det spelar ingen roll.
- Var är Ray? - Snygge Ray är här med mig.
- Ge honom telefonen. - Gillar du inte att prata med mig, nolla?
- Låt mig prata med min man. - Vad händer annars?
Jag är inte nån du vill jävlas med.
Då lär du inte gilla vad vi gjort med din restaurang.
- Vad har ni gjort? - Den är i lågor.
- Stora, lysande, orange. Underbara lågor. - Jaså?
Det är bäst du går därifrån innan vi bränner ner stället.
Annars blir premiärnatten din sista.
Det tvivlar jag på.
Hon la på, Ray!
Fan.
- Ana! - Älskling.
Gudskelov att du mår bra. Är det en pistol?
Endast för nödsituationer. Oroa dig inte.
Va? Var fick du en pistol ifrån?
- Jag hade den. - Är det blod?
- Ja, men... - Vad fan är det frågan om?
- Vems blod är det? - Lugn. Nej, öppna inte dörren.
Åh, fan. Fan.
- Dom kommer att döda mig. - Vem? Vem är Dom?
En ondskefull människa.
Varför ska han döda dig?
- Ray! - Förlåt. Jag visste inte.
Vad visste du inte?
Jag trodde jag hade mer tid. Jag visste inte att det skulle ske ikväll.
Vad har du gjort, Ray?
Jag klantade mig.
Jag har en stor skuld som jag trodde vår succé skulle kunna täcka.
Hur stor är skulden?
- Stor. - Hur stor är den, Ray?
1,2.
- Miljoner? - 1,3 om man rundar av.
Gud. Tryck in ordentligt. Åh, helvete. Inte så mycket.
För helvete, Gary. Vad fan?
- Vem fan...? Svarar du, Gar? - Sir.
- Vad? - Ledsen att jag stör, farsan.
- Jag vet att det sabbar stämningen. - Kom till saken.
- Vi har en liten situation här. - Och du kan inte hantera den?
Jo, men jag ville hålla dig informerad.
Det här skulle inte vara komplicerat. Det var därför du skulle sköta det.
- Jag sköter det. - Tryck inte så djupt, för helvete.
Om du skötte det så skulle vi inte prata nu.
Jo, pappa... Kan du skicka ett par killar till?
Vad hände med dem du hade? Gio och grabben? Vad hette han?
Skithögen Ray har jävlats med oss rejält, pappa.
- Va? Helvete! - Ledsen.
- Ge honom luren. - Jag kan inte.
- Varför inte? - Han är i restaurangen med ryskan...
- och jag gillar inte henne det minsta. - Jag är på väg.
- Nej, nej. Skicka bara männen... - Jösses.
Dra lärdom av det här, Gary. Vill du få nåt gjort be inte din värdelösa son.
- Jag är fortfarande här, pappa. - Lägg på då, för helvete! Idiot.
Vad har du gjort, Ray?
De vill bränna ner restaurangen för försäkringspengarna.
- Och det är okej tycker du? - Nej, inte alls.
- Jag har inget val. - Säg inte att det var din idé, snälla.
Nej, det var det inte. Kanske... kanske lite grann.
Men Ana, jag trodde att vi skulle lyckas. Det kunde ha blivit fantastiskt.
Kunde ha blivit? Ger du redan upp?
- Vi har inget val, älskling. - Nej, du har inget val.
- Du är så jävla oansvarig. - Jag är ledsen.
Inte tillräckligt.
- Tänk om... - Håll käften!
Jag förstår att du skilt dig två gånger. Nu förstår jag.
Det var ett slag under bältet.
Jag klantade mig, men jag älskar dig.
Det gör jag verkligen.
Om jag kunde råda bot på det här skulle jag göra det.
Men det kan du inte och du ljög för mig.
Du då? Allt det här? De där? Dödade du dem?
Vill du verkligen veta?
Prata med mig, Ana.
Jag...
Jag arbetade för KGB.
Pratar du om ryska KGB?
Ja.
Du är spion.
Jag är kökschef.
Vänta lite...
Det där är inget man bara lämnar. Hur gjorde du?
Jag lyckades. Jag försvann tills du gjorde den där korkade reklamen.
- Hur skulle jag veta att du var KGB? - Före detta KGB!
Okej. Vad händer nu? Kommer KGB att komma efter dig?
Nej. Kanske.
- Så vi snackar skit båda två. - Jag ljög för att skydda dig.
- Nej, du ljög för att skydda dig. - Vad fan vet du?
- Bli inte förbannad. Jag kan fixa det. - Varför är jag här då?
- Istället för att få en jävla massage. - Jag har en plan.
Har du en plan? Den enda planen du har är min.
Ett ryskt problem kräver en rysk lösning.
Du hade din chans, Mickey. - Leo. Tommy. Billy. Vi drar!
Jag gjorde vad jag måste. Jag hade inget val!
- Välkommen till klubben! - Det är inte samma sak.
- Det är precis samma jävla sak. - Jag försökte bli kvitt med en sak...
och så sabbar du det som du sabbar allt annat.
Jag kan fixa det.
- Låt mig prata med honom. - Prat löser ingenting.
Du känner inte dem. De släpper det inte. Det är mycket pengar som står på spel.
- Och de är många. - Jag bryr mig inte.
Dom är inte nån man vill jävlas med.
- Jag är nån man inte vill jävlas med. - Låt mig prata med dem.
Han behöver mig vid liv. Han dödar mig inte.
Han behöver mig för att få försäkringspengarna.
Jag kan tala förstånd med honom. Han är förståndig.
- Sa du att han är förståndig? - Nej, nej. Inte det där igen.
- Nej, du gillar det ordet. - Släpp det.
Du säger att jag är oförståndig hela tiden.
Vad gör jag? Jag lagar mat och ibland skriker jag.
Och då är jag oförståndig?
Den här snubben vill bränna ner en restaurang och han är förståndig?
- Det är inte vad jag säger. - Inte?
- Nej, vi är på samma sida. - Nej, det är vi inte.
Du vill prata med dem som vill bränna ner det här stället.
Vad vill du göra? Döda dem?
Jag låter dem inte bränna ner min restaurang.
Vår restaurang.
Jag pratar med dem. Det är enda lösningen.
Om du inte vill vara förståndig så är jag det.
Dom! Jag vill bara prata.
- Vad är det frågan om, Ray? - Du får inte bränna ner den. Inte än.
Varför inte?
Låt oss få den att funka. Den här restaurangen känns bra.
Du hade samma känsla för de fyra senaste restaurangerna.
Ja. Men den här är annorlunda.
Det räcker inte, Ray. Är det allt du har? En bra känsla?
Kom igen, sluta jävlas. Det känns riktigt bra. Räcker det?
Inte när det kommer från dig.
Snälla, Dom.
Trösta dig med att det inte var du som drev den här restaurangen i konkurs.
Du brände ner den.
- Tror du de fick henne? - Det räcker. Det är din tur, Mickey.
- Bränn ner den. - Snälla, Dom. Kom igen.
- Hallå? Mimi? - Ana? Är det du?
- Ja. - Hur mår du?
Jag...
Jag behöver din hjälp.
Tala om nostalgitripp.
Samma gamla visa som förr. Du hamnar i klistret och så ska jag hjälpa dig.
- Ja. - Så du behöver min hjälp?
Det är några män som försöker bränna ner min restaurang.
- Åh nej. På premiärkvällen? - Ja.
Det var fräckt. Hur många rör det sig om?
Jag vet inte än. Kan du hjälpa mig?
Vad har jag för val, Ana? Om du ringer så är det ett nödfall, eller hur?
- Det är det. Kan du skynda dig? - Det ska jag. Oroa dig inte.
Färden hem till en vän är aldrig lång.
Och vi är väl vänner, va? Även efter alla dessa år?
Ja. Vänner.
Bra.
- Ta hand om dig, Anya. Vi ses snart. - Mimi, lyssna...
Jag... Jag vill att du ska veta att när jag stack...
Nej, nej, nej. Vi kan småprata om allt det där när jag är där. Jag längtar.
Jag gillar stora vapen, det är sant! Den här är ren.
Snälla, sjung inte det där.
- Vi drar. - Ska vi åka?
Ja, packa allt. Vi ska åka. - Kom igen, tjejer.
Vem ringde?
- Det är enkelt. Spring in och släng den. - Jag tar inte order från dig.
- Det är farsans. - Han sa åt dig att göra det.
Och jag dig. Det kallas att delegera. Det är vad ledarskap handlar om.
Är du rädd? Jag säger till pappa att du skötte dig bra.
- Gör det här. Det är stort. - Du utnyttjar mig.
Du är olydig. Skaffa lite stake och gör som jag säger.
- Aldrig i livet. Jag gör det aldrig. - Jävla idioter.
Här, kom igen. Kom igen. Du fixar det.
Du fixar det!
Kom igen.
Åh, fan!
- Vi blir sinkade om de stoppar oss. - Tack, Tom.
Varsågod.
Vi kör snabbt. Du kör snabbt, för snabbt. Jag tror fartgränsen är...
- Tom. - Ja.
Vet du vad det här påminner mig om?
- Bukarest? - Ja, minns du? Den var bra.
Du var bra i Bukarest.
Jag menar vi körde in i hundparken och några arga...
Det var ett uppdrag, Tom. Var det framgångsrikt? Det var det.
- Det här är inget uppdrag. - Ingen gillar baksätesförare, Tom.
- Jag sitter framme. - Varför måste vi följa med?
- Ursäkta? Du vet varför. - Jag har läxor, Mimi.
Kalla mig för fan inte Mimi. Sist du hade "läxor" kom vi hem till en fest.
- Det var sociologi. - Det var en träff, så...
Det är er sanning. Lyssna på er Mimi, mamma.
- Det var bara ett föreslag. - Jag föreslår att du sköter ditt.
Tack för förslaget. Jag försöker bara hjälpa till.
Det är okej, gör det bara i tysthet inombords.
- Dr Gotlieb säger att vi ska prata... - Om den där jäveln vet så mycket...
varför har hon gift sig tre gånger?
- Kan ni inte bara skilja er, för fan? - Svär inte!
Inser ni hur det här påverkar oss?
Vi tar oss igenom ett molnigt förflutet för att få en solig framtid.
Jösses, Tom. Hon har verkligen påverkat dig. Minns du den där texten?
- RÖTT. - Jösses.
RÖTT! Respekt. Öppenhet. Trygghet. Tillit. RÖTT!
- Välj en om alla fyra är för mycket. - Okej. Jag väljer Trygghet.
Med trygghet kan jag säga att doktor- jävlen inte fått ligga sen muren föll.
- Då är vi tre. - Ta lite jävla initiativ då.
Jösses.
Jag vill bara säga att du kör som en galning.
- Det här är en vendetta mot din bästis. - Före detta bästis. Numera fiende.
Du kan väl fan ge mig stöd.
Det är ingen fara, tjejer.
Håll det stängt och håll packet borta. Det borde gå snabbt. Tack för att ni kom.
Det är lugnt. Vi fixar det, boss.
Sex män in, inga ut. Det här är galet.
- Fokusera, Gary. Snälla. - Jag gör det. Det är så jag fokuserar.
Jag är bara massör. Jag borde inte ens vara här. Fan.
Sluta larva dig. Kom igen.
- Kom nu! - Käften! Gud, hjälp mig.
Vad väntar du på, Gary? Kom.
Okej. Kom igen. Det är inte låst. Du går in först.
- Nej. Rör på din svarta ända. - Det där är rasistiskt. Det är inte okej.
Förlåt. Du har rätt.
Jag går mot kontoret. Du går ditåt.
- Hallå? Gick det bra? Öppna! - Lite Ali och lite Jackie.
Slå henne, Bobby! Härligt! Ja!
Spöa horan! Spöa henne, Bobby!
Är hon död, Bobby?
Jag såg inte det. Jag gjorde inte det. En gång till. Var uppmärksam.
Fan. Bobby, Bobby, Bobby. Snälla, Bobby. Håll dig nere och var tyst.
Jag är blind! Jag såg varken ditt ansikte eller de döda kropparna. Jag såg inget.
- Snälla. - Du har 90 sekunder...
innan oljan omvandlar dina fingrar till pommes frites.
- Jag förstår bara amerikanska hot. - Det är friterad potatis.
Okej. Jag heter Gary, är Våg. Jag gillar kinesisk mat och morötter.
Vem fan bryr sig om ditt stjärntecken?
- Jag har inga problem med dig alls. - Jag vill ha svar på mina frågor.
- Vilka svar... Aj! - Berätta om Dom.
Fan! Dom är Vattuman. Han fyllde år för två dagar sen.
Nej! Det är inte det jag vill veta. Varför vill han bränna ner min restaurang?
- Jag vet inte varför. Jag gör inte det. - Du har 60 sekunder på dig.
Det är en försäkringsgrej. Det är förvirrande.
- Varför ikväll? Varför? - Det är en familjefejd.
- Han behöver pengarna. - Hur många män jobbar åt honom?
Jag vet inte. Det här börjar bli varmt.
Det är tanken.
Snälla. Jag är massör. Det är allt jag gör, masserar.
- Va? - Ja. Jag behöver mina händer.
- Aj, snälla, släpp mig! - Sluta skrik!
Okej, okej. Snälla, lyssna...
Jag vill tacka för att du respekterar en konstnärs händer. Tänker du döda mig?
Jag finner inget nöje i det.
Så du tänker inte döda mig? Du skulle kunna släppa mig.
- Är du massör? - Ja, certifierad massör.
Jag masserar dagarna i ända. Jag ser att du behöver en massage.
- Du heter Gary, va? - Ja.
- Var du Våg? - Ja, jag kan byta tecken om du vill.
- Vad betyder det? Att du väntar på nån? - Det betyder stick. Innan jag ändrar mig.
Jag förstår. Kan jag gå på toa först? Jag sticker. Jag gillar inte...
- Försvinn, för helvete! - Okej. Fan!
AVSTÄNGD VÄG
Vi har fått in samtal om eldgivning. Har du hört nåt?
Vi gräver gasledningen vid restaurangen. Tryckluftsborrarna går på för fullt.
Ja. Det är ett bostadsområde, så det finns många gnällspikar. Jobba på.
- Redo? - Ja.
- Allvarligt, varför måste vi vara här? - För vi litar inte på er.
Hallå, vänta där.
- Hej, ma'am. - Hej. Vi ska bara åka igenom.
- Jag är ledsen. Vägen är avstängd. - Avstängd?
- Jag ska träffa en vän på en restaurang. - Så här dags är den nog stängd.
Nej, nej. Jag vet att hon väntar på mig där.
Ledsen, det går inte. Det är inte säkert. Ni får ringa till er vän.
- Kära nån. - Du kan svänga tillbaka...
- Kul. - Varna mig nästa gång.
- Jag förstår. - Farsan!
Jag sa att jag förstår det. Jag vet att det är nära inpå men det är stort...
- och det måste ske ikväll. - Farsan!
Ge mig ett kostnadsförslag. Tre män, nej, säg fyra.
- Farsan. - För tre timmar.
Kan du vänta ett ögonblick? - Vad?
De män som gick in nyss är också döda.
Inte Gary.
Hon fick Gary.
Stryk över det. Jag behöver femton till. Jag struntar i kostnaden. Fixa det.
Nån gång ikväll vore trevligt.
Jag arbetar långsamt men avslutar snabbt.
Jag vet att du avslutar snabbt, Tom.
- Din stress ska inte sabba mitt lugn. - Hur lång tid kommer det här att ta?
Jag känner er otålighet, men jag har inget svar att ge.
Tänker du verkligen döda henne?
Jag vet inte. Jag vet inte.
- Vill du prata om det? - Nej, Tom.
Okej. Jag förstår.
Jag känner mig kluven. Jag är det. Jag är kluven.
Vet du vad det påminner mig om? Jakarta.
Jakarta? Jakarta var en katastrof.
Inte helt och hållet.
- Ja, men du känner dig kluven nu. - Ja. Hon är min vän.
- Hon är din bästa vän. - Hon lämnade mig och blev normal.
Jag vet. Jag var... Hon hade väl ett väldigt bra skäl för att göra det.
- Vems sida står du på, Tom? - Det vet du.
- Gör jag? - Det hoppas jag.
- Jag hoppas du gör det. - Okej.
Det här känns mer som ett samtal än en konflikt.
Konflikt. Ännu en jävla Gotlieb-pärla. Jag ska döda henne.
Du är inte i balans nu. Mord ska inte vara personliga. De är bara ett jobb.
Håll käft och gör ditt jobb då, Tom.
- Allvarligt, hur lång tid tar det här? - Det tar den tid det tar!
- Lugna ner dig, Tom. - Okej.
Är du klar?
Jo, älskling...
Tjejer!
Gud, jag hatar dem.
Helvete. Aldrig i livet!
Åh, fan.
Hejsan.
Mår du bra?
Kan vi hjälpa dig?
Vart ska du?
Läget?
Hur går det, Dom?
Det här är din sista chans, Ray. Gå in och prata förstånd med din fru.
Tror du att hon lyssnar på mig?
Det är nog bäst att hon gör det.
Det var inte det hjärtliga välkomnandet jag hoppades på.
Jag kunde ha skjutit dig. Vad vill du, Ray?
Dom skickade mig.
Jag kanske borde ha skjutit dig.
- Han vill att jag får ut dig härifrån. - Det kan jag tro.
Vad vill du?
Åh... Vill du veta det nu?
- Vi kan slå dem. - Vi?
Säg vad du vill att jag ska göra så gör jag det.
Okej. Gå härifrån.
Nej, jag går inte.
Gå är du snäll, Ray.
- 65 %. - Va?
65 % av restaurangpersonalen slutar under sitt pass.
Jag tänker inte vara en av dem.
Skadade de dig där ute?
Inget som inte en rejäl drink fixar.
Hur är det med dig?
Du skulle se de andra.
- Så KGB? - Före detta KGB.
Vad fan! Hur fan kom vi hit? En ryska som lagar fransk mat.
Det är galet. Det saknar rim och reson.
Som sagt, efter Ryssland åkte jag till Frankrike. Det var sant.
Vilket är inte sant?
Resten.
Jag är fortfarande samma person.
Jag visste inte att de tänkte tända på stället när du var här.
- Det spelar ingen roll längre. - Det gör det för mig.
- Vad är planen, älskling? - Jo...
Jag har ett par idéer.
Det kan jag tänka mig.
Nej! Vänta, snälla. I morse bad jag Gud skicka hit två starka kvinnor.
Jag skiter fullständigt vad du bad om. Hur verkade hon må, Gary?
- Jag vet inte! - Jag tror att du vet.
Okej. Hon verkade ledsen. Jag vet inte. Jo, ledsen.
Ledsen Anya. Underbart. Var hon ensam?
Ja, det var hon. Hon spöade allihop. Det var skämmigt.
- Så hon är vass. - Vassare än en sprucken nagel.
- Var inte så hård mot honom, älskling. - Det är svårt att tortera honom då.
- Lyssna på honom. - Din fjolla.
Mimi behöver verkligen ha sex.
- Hur kom du in? - Bakdörren.
- Finns det andra ingångar? - Huvudingången.
- Du låter som en jävla arkitekt, Gary. - Nej, jag är massör. Det är allt jag gör.
- Är du? Gör du ansiktsmassage? - Det är inget fel på din nacke. Skärp dig!
Jag har splitter mellan C3 och C4. Det smärtar dagligen.
- Varför är det så många bilar där nere? - Jag vet inte!
- Vad är det du vet? - Inget. Förlåt. Jag vill inte dö.
- Jag tror inte att han ljuger. - Jag gör inte det. Inte alls.
Värdelös.
Hon... Värdelös? Han eller jag? Han?
Ni är så elaka.
- Det är Ray. - Tiden är ute, Ray.
- Okej. - Kom ut.
- Det kommer inte att ske. - Har du dödslängtan, eller nåt?
- Ja, nåt sånt. - Nåt sånt? Det här är din sista chans.
Om ni kommer ut nu så är ni båda fria att gå.
Men om du låter mig vänta ska jag sätta en kula i huvudet på er båda.
Jävla idiot. Om du dödar oss kan du inte lösa in försäkringspengarna.
- Då gör du allt det här för ingenting. - Det är inte ingenting, skithög.
- Nej, det är nåt. - Vad fan är det för fel på dig, idiot?
Vi kommer inte ut, Dom. Ska vi dö så ska vi slåss in i det sista.
Då kommer vi in.
Kolla nu. De kommer försöka knulla mig utan att bjuda på middag först.
- Är du Dom? - Ja.
- Bra. Vi är här. - Jag ser det.
- Helt klart. - Har ni pratat med Terry?
- Ja, jag pratade med Terry. - Vi har pratat med honom.
Och han har förklarat vad som gäller för övertid?
Ja, ett flertal gånger.
Mina grabbar kommer direkt från ett annat jobb.
- Det uppskattar jag. - Det innebär övertid.
Jag har hört det.
Och om det passerar fyra timmar så behöver vi lunch.
Levererad.
Ja, det fixar vi. Jag vill att du dödar den där ryska slynan.
Gary, Gary, Gary, Gary, Gary. Du är magisk, Gary.
Nej, nej, nej. Du förstår inte. Åh, Gary.
Åh, Gary. Du är magisk.
- Magiska händer... - Tack, sir. Det värmer, Tom.
Jag behövde det. Jag behövde det ikväll.
Jag visste när jag såg dina långa fingrar. Jag visste det.
Oj, du verkar verkligen stressad.
Ja.
Vi var lyckliga förr, Gary.
Jag och Mimi var lyckliga. Men sen...
Vi täckte för varandra. Hon sa: "Tack, älskling.""Jag täcker dig, raring."
"Jag täcker dig, raring."
Och sen fick vi barn.
- Hallå! - Vi kan höra dig.
Ja.
Mitt ex och jag hade en katt som hette Blue, så jag förstår.
Det underlättar inte att vi jobbar ihop.
Vad jobbar ni med, Tom?
Jag skulle kunna berätta, Gary. Men då måste jag döda dig.
- Jag vill inte döda dig, Gary. - Det vill vi inte göra.
Jag ska inte döda dig, Gary.
Tack, Gary. Du kan gå.
Är du säker? Ska vi inte vänta på Mimi?
Nej, jag bestämmer det. Hej då, Gary.
- Jag älskar er, tjejer. - Tom har nog slutat ta medicinen igen.
Det finns bara två ingångar. Ingen av de som gått in har kommit ut.
Rocco gick aldrig in egentligen.
Ja. Han exploderade i parkeringen. Tack, Mick.
- Hur många är de? - Bara en.
- Bara en? - En rejäl huvudvärk.
- Vi anfaller honom från båda sidorna. - Henne.
- Henne? - Ja.
- Fan. Det kommer att kosta extra. - Du skojar va?
- Det gör jag inte. - Jag trodde ni ville ha jämlikhet.
Har du kallat in oss alla för en kvinna?
Jag har 10 000 dollar för den som dödar den där jävla ryskan.
- Vänta... Ryssar? - En ryss bara. Ana.
- Kommer det att kosta mer? - Allting kostar.
Vi har tagit hand om ryssar tidigare och det blir inte vackert.
- Det behöver det inte vara. - Jag behöver en walkie-talkie.
- För kommunikationen. - Vänta i bilen, Mick. De vuxna pratar här.
Vänta i den jävla bilen!
Det är min grabb.
Honom fimpar jag gratis.
Redo?
- Redo. - Na zdorovie.
Precis.
Vi behöver understöd! Skicka allihop! - Vänta!
Ducka!
Ta henne!
Bord för fem. Inga obokade gäster.
Gå bakom baren, Ray.
Kör, kör, kör!
Sprid er!
Hur är det?
Jag klarar mig.
Håll ut.
Kör, kör!
- Hon har inga kulor. Ryck fram! - Hon har ingen ammunition.
Täck varandra.
- Kör, kör! - Jag älskar dig.
Jag älskar dig, skithög.
Se upp!
- Det finns en till! - Var fan är...
Vad har ni för Chardonnays? Jag vill ha nåt fruktigt.
(Säg inget.)
Det funkar med Pinot. Jag bryr mig inte, jag är inte kinkig.
- Du hann, Mimi. - Just i rättan tid.
Tack, älskling!
Jag täcker dig, raring.
- Jag har saknat dig, Anya. - Jag med. Det var så längesen.
Jag vet, alldeles för länge.
- Tack för att du kom. - Aldrig att jag missar att träffa en vän.
Inte en chans. Jag har försökt hitta dig under alla dessa år.
Har du?
Det är vad man gör när en vän försvinner.
- Du bokstavligen försvann spårlöst. - Jag minns. Jag vet.
Jag tror att du är skyldig mig en förklaring.
Lägg av, Mimi. Det var för så länge sen. Jag...
Jag tror inte att du förstår hur upprörda vissa av våra vänner blev.
Jag är ledsen.
Är du ledsen?
Jag är ledsen.
Då så. Det är väl inget att älta om? - Ja, precis.
Fel.
- Kom igen, Mimi. - Anya.
Som du vill. Vad gör vi nu?
Nu dödar jag dig, gullet.
Jag fick skulden för att du stack.
Du är ringrostig.
Trodde du att inte tänkte på att dra också? Du kunde ha berättat för mig.
Jag försökte skydda dig, Mimi.
Jag hade aldrig stuckit utan dig.
Jag har väntat åratal på det här.
- Jag klantade mig, Mimi. Jag är ledsen. - Inte tillräckligt ledsen, raring.
Det var aldrig mening att såra dig.
Vänner överger inte varandra.
- Du lämnade mig utan understöd i Paris. - Du hade Tom.
Tom är en idiot.
Fast din man spelade aldrig bort dina drömmar.
Vad pratar du om?
- Makar är mer till besvär än nåt annat. - Ja, det vet jag nog.
Jag klantade mig, Mimi.
Ja, det gjorde du verkligen.
Du var min familj.
Och du är fortfarande min jävla familj.
Jag tror inte vi blivit ordentligt presenterade.
Är det din man? Han är gammal!
- Han är tuffare än han ser ut. - Tack, älskling.
Han ser ut som en åldring, så det hoppas jag.
Ja, jag är en gammal man med ett dubbelpipigt gevär riktat mot ditt huvud.
Jag är Mimi. En gammal vän till Ana.
Då kan du väl ta ner vapnet?
- Han kanske inte är helt värdelös. - Han har sina stunder.
Jag har verkligen saknat dig, Anya.
Och jag dig, Mimi.
Då så, det var kul.
Vi borde äta middag och ta igen allt. Grabbarna får stanna hemma.
Absolut.
Ring mig. Okej? Var inte en främling.
Tack för hjälpen.
Hej.
Jag är jättelycklig.
- Gjorde du...? - Nej.
Jag börjar bli mjuk.
Var är vår gisslan?
- Jag släppte honom. - Va?
Jag tog beslutet.
Du tog beslutet. Oj.
Det kommer att ske oftare nu.
- Inte framför tjejerna. - Kom hit.
Tiotusen bortslösade.
Vad ska vi göra nu, farsan?
Fan, fan, fan!
Hejsan, nolla.
Ma chérie. Hur är det?
- Är du hungrig, älskling? - Jag kan äta nåt.
- Det kan du alltid. - Jag vet det.
Chérie.
Du är så gullig när du pratar franska.
Amour.
Bon. Bon appétit.
Översättning: Angel Hammer