Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Niels? June és Jonny nemsokára itt lesz.
Nem mennél be felöltözni?
- Előkészítettem a régi szobádat. - Köszönöm.
Biztos csak friss levegőre vágyott.
Mutasd meg a szobát Jonnynak!
Nem, nem. Ha nincs mögötte narratíva, nem számít. Igen.
Lehet, hogy fantasztikus a terméketek,
de ha nem ti vagytok a termék, akkor az hamis.
Hogy vagy, apa?
A bankigazgató volt itt, úgyhogy Nielsnek most...
Anya! Beszéljük meg, amit a telefonban mondtál!
- Inkább majd... - Hívj vissza holnap!
De ne reggel nyolc és kilenc között! June-nal akkor 15 kilométert futunk.
- Csak le kellett ezt rendeznem. - Puszi!
Van valami új sütid, apa?
- Nincs új süti a tarsolyomban. - Jó, de...
Ha meg akarjuk menteni az üzemet,
akkor innovatívan kell gondolkodnunk.
Niels! Else!
A vevők szempontjából ti leendő kórházi pácienseket kreáltok.
Ha az emberek ránéznek a sütijeitekre, azt gondolják: vaj.
És azt: zsír, cukor, vérrögök, rák, halál.
És ha egészséges sütiket sütnénk? Diétás sütiket?
- Jonny ötlete! - Persze finom is legyen!
Ezt nem egészen értem.
- Finom? Hogy érted ezt? - Apa! Nyugodj meg!
Semmi gond. Niels!
Láttam a beszámolókat, és...
abszolút förtelmesen néznek ki.
Niels! A bank bezárat minket, ha nem csinálunk valamit.
Ha elég tökösek vagyunk, megmenthetjük az üzemet, apa,
és mi lehetük azok, akik megmentjük az országot is
a zsúfolt kórházaktól és az elhízásjárványtól.
- Niels! - Apa!
- Bemegyek utána... - Ne! Hagyd most, June!
Sajnálom, Niels, de bankként
nem tudjuk tovább finanszírozni az üzemet.
Maga meg mit csinál? Ne! Ne!
Üljön le!
Kap levegőt?
Így. Elnézést!
Köszönöm.
Nem, nem kell...
Jól van?
- Kap levegőt? - Igen, köszönöm.
- Nincs mit. - Most már elmehet. Minden rendben.
- Viszlát! - Viszlát!
ELSE ÉS JUNE RÉSZÉRE
Szervusz, Sally!
Próbáltam még havasabbra csinálni.
A "Szuper szeletet".
SÜTIBIRODALOM
Jó reggelt! Szervusz, Connie!
Szia, Sally!
- Nem, ez nem lehet igaz. - Szia, Ø. B.!
Te vagy az, June? Milyen felnőtt lettél! És komoly!
"Annak idején, amikor a fahéjas tekergővel előrukkoltunk..."
- Jó napot! - Jó napot!
Jól van?
Igen.
Köszönöm, hogy...
Nem tesz semmit.
Köszönöm.
Gondolom, mindjárt ideér.
Itt is van!
Annak idején, amikor a fahéjas tekergővel előrukkoltunk,
senki sem hitte el, hogy troll alakú sütit is lehet enni.
"Rusnya", ezt mondták rá. És hogy ostoba neve van.
Mi viszont megtanítottuk a dánokat... humorral enni.
Tudtuk, hogy az ember nemcsak a szemével eszik,
hanem szórakozásból is.
Úgyhogy most, még egyszer,
feje tetejére állítjuk a sütiket.
Azt akarjuk... vagyis egyetértünk abban,
hogy meg akarunk próbálkozni egy újfajta süteménnyel.
- Egy egészségessel. - A soványsütivel.
Egy sütemény nemcsak sütemény.
- Egy süti... az identitás is. - Identitás?
Nemcsak arról mesél, kik vagyunk,
hanem arról is, kik szeretnénk lenni.
Úgyhogy sokkal inkább a nagy egészet kell néznünk.
És mi, a cég, számítunk rátok, alkalmazottakra, hogy beleálltok ebbe.
Hogy azonosultok azzal, amiért kiállunk.
- Mi a fenéről beszél? - Elnézést!
Az ördögbe is! Mi a fenéről beszél itt ez a lány?
Jó! Ez az! Bírod még egy kicsit?
Ez tetszik!
Else, neked is tetszik?
- Tudod, hogy imádkozik, ugye? - Kicsoda?
Nem tudom a nevét. A raktárban.
A vallást otthon gyakoroljuk. Vagy már nem?
Megnéznéd ezt? Ezt küldtem a banknak.
A pénzügyi helyzetünkről és az új irányról.
- Leborul és imádkozik. - Jó, rendben, majd...
- Otthon csinálod meg a prezentációt? - Prezentációt?
A menekültközpontba mész holnap a cégvezetők klubjával.
Jó alkalom, hogy elmondd a többieknek az új vállalkozásunkat.
- A raktárban. Leborul és imádkozik. - Niels!
Muszáj megtenned!
Ne már, Niels! Meg kell tenned!
- A bankigazgató is ott lesz. - Jes?
Jó napot! Van egy olyan...?
- Esernyőm? - Igen.
- Elvihetem? - Igen.
Ez furcsa.
- Ilyet még sosem csinált. - Le kell nyomnia a gázpedált.
Talán a gyújtás. Tagja az autóklubnak?
Hogy tagja vagyok-e az autóklubnak?
Hát, azt csak Else tudja.
Jó napot! A nevem Else Agger.
Lerobbant a kocsink.
Igen, azon az úton, a...
- A borgsø-i úton. - A borgsø-i úton.
- Jó napot! Falck vagyok. - Jó napot!
Van itt Else?
- Ő Else, én pedig Niels. - Igen. A nevem Else Agger.
Szerintem a gyújtás lesz.
Akar bejönni?
- Hadd halljam! - Változni akarok!
- Mondd, hogy változni akarsz! - Változni akarok.
- Hangosabban! - Változni akarok!
Jó. A vevők nem bíznak a kövér emberekben, Connie. Ösztönösen.
Amikor kövér embert látsz, azt gondolod:
"Hűha! Úgy tűnik, időnként nem tud uralkodni magán.
Amikor elengedi a gyeplőt, és csak eszik, eszik, eszik..."
Kezdjük könnyedén! Dupla szökdelés, aztán...
Jöjjön csak!
A családom szeret vadászni.
- Kér egy kis teát? - Igen.
Leülök.
Csak nyugodtan!
Parancsoljon!
Ezt...
- Így. - Ja, igen!
A nagymamámé volt. Akkor adta, amikor elmenekültünk.
Azt jelenti:
"Gyermekem, a szerelem végül rád talál."
- Gyönyörű. - Igen.
Bocsásson meg, csak...
- Igen. - Köszönöm.
Igen.
Teát?
- Azt hittem, már nem eszik cukrot. - Nem is.
Amikor piacra dobjuk a soványsütit,
átformáljuk süteménypiacot.
Tudja, egy sütemény nemcsak sütemény.
A sütemény identitás.
Identitás. Miféle identitás?
- Megmondja, kik vagyunk. - És maga kicsoda?
Ez azért van, mert June üzleti főiskolára ment.
June? A lánya?
- Vannak gyerekei? - Nincsenek.
- Szálám álájkum! - Szálám!
Ő Haidar. Ő pedig Niels, a főnököm.
Jó napot!
Lerobbant a kocsija, szóval behívtam.
- Niels Agger. - Haidar.
- Gyerekszületésnap? - Hogy érti?
- A lufik. - Bohócként dolgozik.
- Bohócként? - A bevásárlóközpontban.
Sally súlya 133,6 kg.
- És most Connie! - 125,5 kg.
Kifogyott?
- 158,3 kg. - Hozok egy másik filcet.
ELSE ÉS JUNE RÉSZÉRE
June?
- June! - Igen?
- Honnan ismerik egymást? - Már születésünktől jegyesek voltunk.
A szüleink rendezték el a házasságot.
De várnom kellett, amíg elég idős nem lett.
Kilenc éves. Akkor összeházasodtunk.
Aztán kiderült, hogy már nem szűz.
Szerencsére ismertem egy orvost, aki a helyreállításra szakosodott.
Helyreállítás?
A szűzhártyáé. Megcsináltattuk, amit jól tettünk.
Mert így nem kellett megköveznem.
- Csak viccelek! - Persze. Igen.
- Nem vagyunk házasok. - Nem. Hát persze.
- Maga házas? - Igen.
- Hol voltál? - Lerobbant a kocsi.
Muszáj volt... autómentőt hívni,
az meg elvitte a műhelybe.
- Gyalog jöttél haza? - Igen.
Szia, apa!
Apa! Jonnyval segíthetünk újra sínre tenni a céget.
- Hogy kicsit megnyugodhassunk. - A kocsi robbant le.
Anya azt mondja,
beszéltetek arról, hogy talán elmehetnél pszichológushoz.
Erről semmit sem tudok.
Gondoltam, talán jó lenne beszélned valakivel.
- Nem? - Jó éjszakát! Aludj jól!
Jó éjt! Szép álmokat, apa!
Kész?
Milyen könnyen dühbe gurul!
Jó napot!
- Valami baj van? - Elnézést.
Volt ott egy... könnycsepp.
Elnézést, csak gondoltam, nem kellene ott maradnia.
Svédországban a nagybátyámnál laktam, de meghalt, szóval...
Szóval Dániába jöttem, a családomhoz.
Az apám alapította a céget.
Cukrász volt.
Ahogy én is.
De aztán meghalt, és át kellett vennem a helyét.
Aztán kitaláltuk a cukortekercset,
és minden egyre jobban alakult.
Elnyertük a dán cukrász-aranyérmet.
A polgármestertől vettük át.
Van kedvenc süteménye?
Szeretem... a marcipánt.
Mindenféle piskótát és a marcipánt. Magának van kedvence?
Igen, a "kleicha".
- Az nagyon finom. - Igen?
- Egy olyan vajas sütemény. - Mi is a neve?
- Kleicha. - Kleich...
Niels! June-nak van egy ötlete a beszédedhez a menekültközpontban.
Gyakorolnod kellene egy kicsit!
- Apa, megcsinálom én. - Nem, semmi gond.
- Szívesen megcsinálom, ha szeretnéd. - Nem, semmi gond.
- Hát... - Hogy vagy?
Jól. Ott a polgármester. Istenem...
- Jó lesz. - Igen. Oké.
- Kérdezni akarok valamit. - Rendben. Mi az, drágám?
- Az időzítés nem az igazi... - Bökd csak ki!
Bementem a...
Ott van Jes a banktól. Csődbe fogunk menni.
Nem, nem fogunk. Jó napot!
- Sütis jókedvedben vagy, Niels? - Igen, sütis jókedvükben vagyunk.
- Gyertek! - Jövünk már!
Apa, vegyél nagy levegőt! Minden rendben lesz.
- Ott állok majd mögötted. - Jó. Oké.
Ne aggódjanak, nem fogok énekelni.
Dániában a legtöbb embert nem a vallása alapján ítélünk meg,
nem is az etnikumuk alapján, hanem a munkájuk szerint.
Ezért szerveztük meg,
hogy önök jöjjenek dolgozni a helyi üzemeinkbe.
Ez nagyszerű lehetőség arra,
hogy megismerjék a dán kultúrát.
Így most nagy örömmel adom át a szót
cukrászüzemünk igazgatójának, Niels Aggernek!
Először is hadd üdvözöljem önöket az országunkban.
Azt is gondolom,
hogy a mi felelősségünk,
megmutatni önöknek a dán értékeket.
Egyik alapértékünk a "hygge".
Ez egy dán szó, amely a lazításhoz,
a feloldódáshoz,
a gondtalan beszélgetéshez, a viccmeséléshez,
és a közös sütizéshez kötődik.
Most, ahogy itt beszélünk,
épp egy új típusú süteményt fejlesztünk.
Valahányszor esznek belőle, fogyni fognak és karcsúak lesznek.
- Szóval ez sovány süti? - Nem, maguk lesznek tőle azok.
Ha sokat eszek belőle, talán el is tűnök!
Azt kérdezte, hogyan képviseli ez a süti a dán értékeket.
Látogassanak el az üzembe!
Mindenki, akiben él egy sütiálom.
- Igen. - Köszönöm.
Ne! Apa!
Hűha! Úszol még?
Megegyeztünk, nem, Niels?
Ez már...?
Nem tudok biztosat mondani, de változtass, vagy teljes csőd lesz!
- Mi? - Van valami, amit...?
- Honnan tudsz erről? - Miről?
- Amit most mondtál. - Niels! Lélegezz mélyeket!
Nem reformálhatjuk meg a gyárat, amíg Niels vezeti.
- Csak segítenetek kell neki! - Anya, egyszer át kell adnia.
És nem titkolom, hogy Jonnyval készek vagyunk...
Nem vagyok beteg. Boldogulok.
- Összeestél, apa. - A bankigazgató is ott volt.
- És anya azt mondja... - Mit?
Abba kellene hagynod a vívódást, Niels.
Csak miattad tesszük, apa.
- De azt hiszem... - Teljesen jól vagyok.
- Oké. Ezt találtam, apa. - Mi az?
Mi ez, Niels?
Kedves Else! Kedves June!
Mindig azt gondoltam, hogy aki öngyilkos lesz, az gyenge.
De most előkészítettem egy kötelet.
Sajnálom, hogy nem bírom már tovább. Hogy ilyen gyenge a jellemem.
Apám nem hitte, hogy képes leszek vinni a koporsóját.
"Sírás nélkül nem bírod megtenni", ezt mondta.
"De vinned kell a koporsómat, és ha megbotlanál,
vagy letennéd, hogy levegőhöz juss egy kicsit, nekem úgy is jó."
June!
Sok emlékem van gyerekkorodból.
A római utunk. A fagyi, ami elolvadt a kezedben.
A piros ruha, amit annyira akartál, és amikor láttunk benne, megértettük.
Bocsánatot kérek, June,
hogy túl esetlen voltam megadni neked a szeretet, amit megérdemeltél.
Azt mondjátok, ne kérjek elnézést, de muszáj.
Máris hiányoztok,
ha a sötétségre gondolok, aminek hamarosan átadom magam.
Szeretettel, Apa. Niels.
- Apa, ideje nyugdíjba vonulnod. - A bank is szívesen látná.
Most az a fontos, hogy a lehető legsimábban történjen meg,
a dolgozók érdekében is.
Igen. Szóval ha aláírnád ezt...
- Jó reggelt! - Jó reggelt!
Csak elnézést akartam kérni a kendőincidens miatt.
Nem volt helyes.
- Tetszett? - Hogy érted?
Akarsz fejkendőt hordani?
- Nem, nem hiszem. - Miért nem? Gyönyörű lennél.
- Nem, én feminista vagyok. - Akkor én nem vagyok az?
Nem feminista kötelesség védeni a nőket?
De ez a nők elnyomásának szimbóluma.
Tehát a te életmódod az egyetlen szabad életmód.
- Minden más rossz. Igaz? - Nem, én nem ezt mondtam.
- Hanem hogy az elnyomást jelképezi. - Akkor miért hordasz melltartót?
- Hát, mert praktikus. - Az nem az elnyomás szimbóluma?
Lehetsz feminista hidzsábban is.
Ahogy én is lehetek úgy, hogy pornófilmben szerepelek.
Szerepeltél?
- Sokban. - Sokban?
- Dehogy. Csak ugratsz. - Nem, nem ugratlak.
Tényleg nem?
- De igen! - Igen.
- A súlyom miatt van? - Nem, nem. Nem.
Nem. Úgy érezzük, hogy...
Vagyis én úgy érzem,
hogy nem illenél bele a profilunkba, vagyis a jövőnkbe...
Ki vagy rúgva, Connie.
- Kirúgsz? - Igen.
De 17 éves korom óta dolgozom itt.
- És Else mit szól ehhez? - Ő azt akarja, ami a cégnek jó.
Szia! Igen, ez jó. Apa, nézd csak meg ezt!
Nagyobb nemzetközi elérést akarunk a cégnek.
Úgyhogy a "Borgsø Cookies" névre gondoltunk.
A "Sütigyár" persze kézenfekvő név egy sütigyárnak.
Talán nagyapa nem tudott jobbat kitalálni, de mi igen.
Megmaradunk a helyi szinten is a "Borgsø"-vel,
de nemzetközi is a "Cookies" miatt.
Hamarosan beugrik egy újságíró,
hogy megnézze, hogyan készül a jövő sütije.
És fontos nekünk, hogy ne csak egy sütit mutassunk be,
hanem kollektívan, együtt egy új történetet mutassunk meg ma.
Úgyhogy ha az újságíró itt lesz, edzünk és megmutatjuk, hogy élvezzük.
Mi folyik itt?
El kell távolítanunk innen.
Rendben.
Köszönöm szépen! Ez egy munkahely, rendben?
Johannes, hoznád a felmosót, aztán levinnéd az összes ruhát?
Szóval...
Beszéltem... beszéltem az újságíróval.
Azt mondta, csak velem csinálná az interjút.
- Oké. - De kell neki pár fotó.
Nem lenne jó, ha rajta lennék a fotókon,
így az emberek látnák, ki a jövő frontembere?
- Elolvashatják az interjúban. - De ha csak veled készül...
Ígérem, elmondom, hogy a részese vagy. Apa! Ígértem anyának kutyakaját.
- Elhoznád helyettem? - Igen.
- Én vagyok a leendő igazgató. - Az én gyáramban.
- A te gyárad? - Igen.
- Én vagyok az ügyvezető. - Az az igazgató.
A megnevezés nem számít.
Tévedsz, drágám. Ez a megnevezés igenis számít.
Ha olyan fontos neked, lehetsz operatív igazgató.
TISZTESSÉGES ÁRAK
Jó napot! Mi járatban erre?
Kiderült, hogy annyi adósságunk van, hogy nem tudom megmenteni a gyárat.
Nyilván most kéne megölnöm magam, csak nem tudom, hogyan.
- Ne tegye! - Csak vicceltem. Rossz vicc volt.
Sajnálom.
Akar feljönni hozzám?
- Datolya. - Igen?
- És vaj. - És vaj.
Ízlik?
- Segíthetne nekem. - Szabad?
- Maga jó cukrász. - Hát... máshoz nem is értek.
- Aztán feltekeri. - Feltekerem.
Így.
Anya és apa imádta a keichát.
A cukortekercset apám találta ki.
Most én csinálom.
Szerintem maga nem ez a "soványsüti".
Soványsüti? Nem. Én a cukrot szeretem.
Ahogy mindig mondom: tele van cukorral és zsiradékkal,
de szeretettel sütve csak egy kicsit hizlal!
- Nem hozott kutyakaját. - Miért nem? Hova mentél?
Hát, én... egy csomó különböző helyre.
Inkább csak úgy...
egyik helyről a másikra. Igen.
Nem gondolod, hogy megkönnyebbülnél,
ha bejelentenéd, hogy Jonnyval átvesszük a céget?
- Megbeszélhetjük később? - Niels...
- Jó látni, hogy jobban vagy. - Igen. Jobban.
Holnap megbeszéljük.
- Szóval... - Igen.
Itt a brokkolisodós diétás piténk.
Milyen izgalmas!
- Meg kellene...? - Megkóstoljuk?
Nagyom finom. Jó a savassága.
Nem túlságosan édes.
Oké, jöjjön!
Tegye ide a kezét!
Igen.
Itt kell fogni.
Itt?
- Így. - Igen.
Biszmilláh.
Jó. Igen.
Gyerünk!
Minden rendben?
Rögtön ki kell zsigerelni.
- Ne! - Ne?
- Rajtad tartom a "szemem"! - Elveszem!
Ne!
- Ne? - Ne!
Elkaplak!
Nem, nem lehet...
Zeinab!
Beléd szerettem.
- De nős vagy. - Igen.
De elválhatok.
Szeretnélek elvenni.
- Bízhatok benned? - Igen, bízhatsz.
- Mi az? - Gyönyörű vagy.
Töröld meg a szemüveged!
Ez az!
- Miben sántikálsz? - Micsoda?
Mit akarsz vele?
- Megkérte a kezemet. - De nős.
Azt mondta, szerelmes belém.
- Nem akarta megölni magát? - De most boldog.
- Vigyázol magadra? - Igen, vigyázok.
- Nem hiszem. És a gyerek? - Hagyjál!
Meg akarom kérni Zeinab kezét.
Ez nem az én asztalom.
És szeretnék áttérni.
- Körül vagy metélve? - Igen. Vagyis nem.
- Van előbőröd? - Igen, van.
Nem hálhatsz muszlim nővel, ha van előbőröd.
Hát, nem is csináltuk.
Tényleg nem.
- Ismerek valakit, aki segíthet. - Oké. Orvos?
Orvosnak nevezni kissé túlzás lenne.
- Szerelmes vagy belé? - Igen. Nagyon is.
- Gondját kell viselned. - Úgy lesz.
Niels! Nem bonthatok fel egy házasságot. Az "hárám" lenne.
Ez az a süti, ami megmenti a gyáramat.
- Mit szól majd Else? - Ne aggódj emiatt!
Ha Else megkóstolja ezt, megérti majd.
- Else mindent tud a sütikről. - De rólunk semmit.
Hétfőre is? Jó. Nem tesz semmit.
Viszhall!
Nincs jó íze. Túl korán dobjuk piacra.
- Az íz szubjektív. - De nagyon nincs jó íze.
Csak hozzá kell szokni, mint a Schwip Schwaphoz.
- Csitt-csatt? - Schwip Schwap?
A Cola és a Fanta keveréke.
Szia, June!
- Szóval hoztál kutyakaját? - Mit csinálsz?
- Mi? Én csak... - Mit csinálsz?
Láttam, hogy megcsókoltad a takarítónőt.
Nem, nem.
Most láttam, hogy csókolóztatok!
- Nem az, amire gondolsz, June. - Miért, mire gondolok?
Jó napot!
June! Szerelmes vagyok.
- Szerelmes vagyok, June. - Dehogy vagy. Hagyd ezt abba!
Nem tehetek ellene semmit. Megkértem a kezét, June.
- Dehogy kérted! - És át kell térnem.
- Nem. Miről beszélsz? - Meg kell tennem.
Ne érj hozzám! Mi folyik itt?
Elment az eszed! Hagyd abba!
Mit csinálsz?
- Én nem... - Csak hagyd abba!
- Van még más is. - Fejezd be!
Ez a süti a Közel-Kelet és Dánia fúziója.
Ott is és itt is el lehet adni.
És igen, hizlal.
De én nem hiszek az ostoba soványsütiben. Ebben hiszek.
Ezt a sütit kell megismertetnünk a dánokkal. Ez az új irányunk.
A soványsüti szerepelt az újságban. Nem váltunk most stratégiát.
- Mi folyik itt? - Iszlamista süteményt sütünk.
- Zeinab, gyere csak! - Mi?
A takarítónő. Mit csinál?
- Ő itt Zeinab. - Helló!
Zeinab, elmesélnéd azt a nemzetközi dolgot?
Szerintem nagy nemzetközi áttörést érhetnénk el.
- Hogy érti azt, hogy "mi"? - Elnézést! Zeinab sütötte a sütit.
Niels! Mi folyik itt?
Vezetői pozíciót ajánlottam Zeinabnak.
Mit akarsz ezzel mondani?
June lesz az igazgató, én pedig az operatív igazgató!
Jonny, ki vagy rúgva.
Apa! Beszéljük ezt meg!
Meghódítjuk a közel-keleti piacot.
Imádják, amikor a skandinávok befogadják a Közel-Keletet!
Beszélhetnénk Nielsszel egy percre? Csak a család.
A stratégiát már eldöntöttük.
- Beszélnünk kell Nielsszel. - Kimennétek csak öt percre?
- Szerintem mondd el az igazat! - Elmondtam, amit kellett.
Oké.
Apa...
megcsókolta a takarítónőt.
Igen, összejöttünk. De most beszéljünk az új termékvonalról!
Mit mondtál?
Nem akartam, hogy így tudd meg, Else.
- Mi a...? - Szerelmes vagyok Zeinabba.
Miatta hiszek újra a cégben.
És megkérte a kezét.
Mi az ördögről beszélsz, Niels?
- Megkérted? - Igen.
Nem akartam, hogy így tudd meg.
Niels!
Else...
- Jól van. - Te disznó!
De mielőtt rendelnének, el akarnak jönni és...
Eljönnének megnézni a munkahelyi körülményeket.
És ami azt illeti, szeretném, ha a gyár...
kicsit arabosabbnak tűnne.
Rád gondoltam, Haidar.
- Én legyek a barna kirakatember? - Nem, nem!
Vezetnél egy csapatnyi embert, akiket a menekültközpontból toborzunk?
Ez afféle vezetői pozíció?
Mondjuk, középvezető.
- Jó estét! - Jó estét!
- Jó estét! Bejöhetek? - Persze.
Foglaljon helyet!
- Kér egy kis teát? - Nem, nem.
Jól van. Tudta, hogy Niels apjának a titkárnője voltam?
Tényleg? Nem tudtam.
Tudja, azonnal észrevettem Nielset.
Kicsit idősebb voltam nála, de Niels tudta, mit akar.
Igen, ezt értem.
Nem. Nem érti.
Nem érti, mit tesz Nielsszel.
Ő nem képes vinni a céget nélkülem.
Tudja, én...
szerelmes vagyok belé.
Csak kihasználja! És ő nem látja ezt! Azt hiszi, maga szereti!
Távozzon! Menjen el!
- Kérem, menjen el! - Jöjjön, üljön le!
Maga gyönyörű.
Tudom, hogy magát megérinteni más élmény lehet.
De...
De én nem élhetek nélküle. Nem tudok nélküle élni!
- Ígérje meg, hogy békén hagyja! - Nem tehetem.
De odaköltözhetek.
- Mi? - Igen. Mindhárman együtt élhetünk.
Nem érti, igaz?
- Ne, várjon! - Egyszerűen nem érti!
Mi folyik itt?
Ő volt a felesége.
- Nielsé? - Igen.
Mit fogsz csinálni?
Nem tudom.
- Szálám! A nevem Ali. - Szálám álájkum!
A nevem Mohammad Kalid Musztafa Ahmed.
De hívjatok csak Mohammadnak.
- Szálám! A nevem Zina. - Helló! Az én nevem Sarah.
Igen. Az én nevem Sally...
Persze! Ennyi embert felvettél, de Connie-t kirúgtad?
- Őt nem a pénz miatt küldtük el. - Én úgy tudom, hogy Connie-t...
De pénzügyi kérdés is, mert a csőd szélén állunk.
Önkormányzati támogatást kapunk. Kevesebbe kerülnek, mint Connie.
Hány menekültet vásároltál Connie árán?
- Az egyik az ő unokatestvére? - Igen, a HR-en dolgozik.
Ø. B., érted tíz ilyet is vehetnek, mindennel együtt. Tízet!
Hagyjátok abba! Meg akarjuk mutatni, hogy olyan gyár vagyunk,
amely kiáll az integráció és a többetnikumú profil mellett.
Akár be is jelenthetem, hogy idén tartunk karácsonyt és "ídet" is.
- Mi a fene az az "íd"? - Az íd egy böjt.
A muszlimok így azonosulnak a szegénységgel, úgy tudom.
Más emberek kultúráját megérteni egészséges dolog.
Én biztos nem akarok ídet tartani, csak mert vannak barna kollégáink!
Akkor sem, ha önkormányzati pénzt hoznak. Igazodjanak ők a kultúránkhoz!
Nagyon fontos,
hogy az ő nyelvüket beszéljük, így hozzájárulunk az integrációhoz.
Igen. Az idegenekét, vagyis...
Nem idegenek. Ez nagyon idegenül hangzik.
Ezért fontos, hogy ne is hívjuk őket "ők"-nek.
- Folyton így mondod. - Akkor mégis mit mondjunk?
- "Mi". - "Mi"?
Igen.
"Mi" és... "mi is".
"Mi" és "mi is"?
Pontosan. Így egyrészt demonstráljuk a szolidaritásunkat,
másrészt a... különbséget.
Elég udvariatlan arabul beszélni, amíg itt vagytok.
Nehéz lehet csak egy nyelet beszélni.
- Angolul is beszélek. - Akkor beszéljünk angolul!
Ugrassuk egy kicsit!
Szóval, mi a véleményed a cukorról?
- A cukorról? - Igen, arról. Rossz az embereknek.
Mi úgy hisszük, nyugaton a cukorral irányítják az emberek elméjét.
Hogy érted ezt?
Az állam, vagy a társadalmat irányító cégek
rászoktatták az embereket a cukorra, hogy irányíthassák őket.
Ti tényleg idejöttök a hazámba, és a kontrollról beszéltek?
Hé, Ø. B.!
Mindenki azt eszik, amit akar.
Hát persze, Niels.
Te megvetted?
- Miért akarsz áttérni? - Hát, Zeinab miatt.
- Azaz a szerelem miatt? - Pontosan.
Allah kedveli a szerelmet.
- Itt nem lesz vizes a hajad. - Nem.
Nem, persze. Csak azt hittem, innen már muszlimként mehetek el.
Amikor elmondtuk a sahádát, muszlimmá válsz.
De arra gondolsz, hogy muszlim nevet is akarsz?
- Igen. - Rasid.
- Igen? - Rasid.
- Rasid? - Igen, ez jó név.
Akkor egyben úgy hangzik, hogy "Rasid Agger"?
- Rasid Agger. - Nem úgy, hogy "Niels Rasid Agger"?
- Niels Rasid? Így lehetne... - Igen.
- Niels Rasid Agger. - Rasid Niels Agger.
Igen. Rasid Niels Agger. Így lesz.
Köszönöm.
Malik! Gyere ide!
- Ismételd utánam! - Igen.
Egy az Isten, és Mohamed az ő prófétája.
- Allahu akbar! - Allahu akbar!
Gratulálok.
Rasid Niels Agger. Szeret téged.
El akarod neki mondani... tudod, mit?
- El kell mondanom. - Igen.
Először Svédországban éltem, mielőtt megismertem volna Nielset.
- Itt van az imatermünk. - Mind vallásosak?
Többé-kevésbé.
- Meg akarja kóstolni a sütit, drágám. - Nem most kóstolta meg?
Még egyet meg akar kóstolni.
- Niels! - Else?
Gyere be, kérlek!
Elvigyelek abba a kis olasz étterembe?
Inkább engem kóstolj meg előbb!
- Megkaptuk az iráni megrendelést. - Akkor gyere, ünnepeljük meg!
Kóstolj meg!
- Én vagyok a kis pékinasod? - Igen.
Valami édeshez van kedvem.
Niels, tudom, hogy nehéz időket éltünk át.
De nem gondolod, hogy változhatunk, ha megpróbáljuk?
Nagyobb ágy is kéne.
Szerintem ez pont jó.
- Ha hárman leszünk... - Hárman?
Igen. Zeinab mondta, hogy beszélt veled.
Miről?
Hogy ide költözik. Szeret téged.
Csak kihasznál téged! Hát nem látod?
Az új stratégia nem működik Zeinab sütije nélkül.
Nem kell így lennie. Te döntöd el.
Én döntöm el, hogy a férjem elhagy-e egy ilyenért?
- Unalmas vagyok? - Hát...
Else, be kell ismerned, sok-sok év eltelt az utolsó közösülésünk óta.
Amikor felkelek reggel és rád nézek...
azt remélem, meghaltál.
De még az se megy neked.
Mindketten megöregedtünk és elhíztunk,
de te még keserű is lettél, és azt senki nem szereti.
Niels!
Mondd, hogy szeretsz!
Szükségem van rád, Else.
Hát már nem szeretsz?
Szeretlek.
Jó. Jó.
De lehetséges másként is együtt élni.
- Szervusz! - Szervusz!
Ezt neked hoztam.
Köszönöm.
Nem nyitod ki?
De, persze.
Szép.
Ez Fátima keze.
A szem rajta megvéd az átmeneti időszakban.
És persze aranyból van.
Köszönöm.
Ne, majd én!
-Szólj Nielsnek, hogy mindjárt eszünk! - Mit eszünk?
- Csirkét. - Csirkét?
- Az jó. - Igen.
- Szólnál neki? - Niels!
Nem hiszem, hogy hallaná. Megkeresnéd?
Niels!
- Nagyon finom. - Köszönöm.
Hogy van June és Jonny?
Jól vannak.
Ha June nem lenne, a cég már csődbe ment volna.
Az üzleti főiskolán tanulta, hogy "légy a terméked"?
Egy kicsit én is értek az üzlethez. Segítettem a családomnak otthon,
volt egy kis...
- Én erre képtelen vagyok. - Ugyan!
Nem, nekem ez nem megy.
- Tényleg azt hiszed, hogy szeret? - Else!
Egy családot szétzúzni hárám.
És Allah azt mondta, a szerelmen nem csak két ember osztozhat.
Nem, nem...
Tudod, mit gondoltam?
Szerintem jót tenne nekünk,
ha mind muszlimok lennénk.
Jól illene a cég új arculatához.
Niels? Niels!
Jóváhagynál egy szállítást?
- Még megcsinálom ezt és... - Két perc.
Köszönöm szépen.
- Kóstold meg ezt! - Jó.
Ebben mogyoró van.
Köszönöm.
- Teljesen halal. - Igen. Nagyszerű.
- Köszönöm, Zeinab. - Igen.
Szerintem Else nem érzi jól magát.
Nem.
- Valamit el kell mondanom. - Igen?
- Niels? - Igen?
- A gyárból hívnak, be kell menned. - Most?
Igen.
- Dohányzol? - Nem, köszönöm.
Én sem.
Nem tudok...
Gyere, menjünk!
Lélegezz!
Így ni.
Sajnálom. Ne haragudj!
A minap vicceltem egy kicsit. Igaz?
Aztán az egyikük megfenyegetett.
Azt mondták, szórakoztál az iránytűvel az imateremben,
így a hátsónk fordult Mekka felé.
- Nincs humorérzékük. - Ne humorizálj mások hitével!
Hogy barátkozzunk így össze?
Tudom, hogy nehéz, ha új embereket veszünk fel,
de a cég radikális változáson megy át.
- Nem spórolásból vettük fel őket? - A gyár új arculatot kap.
Mindannyiunknak alkalmazkodni kell, hogy továbbra is közös úton járjunk.
Igen, de néha nincs közös út.
Néha nincs olyan, hogy "mi" és "mi is".
Néha csak "mi" és "ők" vannak!
Nem, ha itt akarsz dolgozni.
Habibi! Az Al-Dzsazíra volt.
- Tényleg? - Beszélni akarnak velünk.
- Nielsszel és veled? - Nem, veled és velem!
Ez nagy sztori a muszlim országokban.
Hogy családi cég vagyunk, és más kultúrák élnek együtt nálunk.
Ez a sztori segít az eladásokban.
Várj! Van valamim a számodra.
- Al-Dzsazíra? - Óriási platform a márkánknak.
Ezzel nagy szerződéseket nyerhetünk el.
- Nem, ez nem szükséges. - Ez csupán üzlet.
Szabad?
De nem mondok semmit, igaz?
Nem. Csak mondd el úgy, ahogy van!
De hogy van?
Hát, eleged van a vallás tabusításából,
és a haláléból,
és más nagy létkérdésekéből is.
Sokat gondolkodsz a depresszióról, a szorongásról,
a nyugati társadalmak mentális elégedetlenségéről.
Ők alkalmazkodtak hozzánk az elmúlt száz évben, Else.
Most nekünk kell alkalmazkodnunk hozzájuk.
- Vagy ez túl sok? - Igen, talán egy kicsit.
Írok neked egy szöveget.
Oké.
Ez nagyszerű lehetőség nekünk.
- Üdvözlöm! - Üdvözlöm!
- Üdvözlök mindenkit! - Üdvözlök mindenkit!
- Jó reggelt! - Jó reggelt!
- Rég nem találkoztunk. - Rég...
Rég nem találkoztunk.
Örülök, hogy találkoztunk.
Örülök, hogy...
- Örülök, hogy találkoztunk. - Örülök, hogy találkoztunk.
Na igen...
- Szia! - Szia, apa!
- Gyertek be! - Mi folyik itt? Hol van anya?
- Interjú készül velünk. - Hol van anya?
Odabent. Az Al-Dzsazíra interjút készít vele és Zeinabbal.
Gyertek!
- Tudtad, hogy itt lesznek? - Nem.
Hűha! Ez aztán nem semmi!
- Tessék, vegyél! Ez a "sawda". - Az micsoda?
Csirkemáj, nagyon sajátos utóízzel.
- De hamar hozzászoksz. - Nem, köszönöm.
Én inkább megvárom a heringet. Lesz valami snapsz?
- Igen, lesz. - Nagyszerű.
- Szia! - Ez a húsvéti asztalunk.
Jó napot!
Van pár nagyon vicces hagyomány a húsvéti asztallal kapcsolatban.
Például a tojásgörgetés vagy a nyuszivadászat.
De arról is szól,
hogy Jézus meghalt és feltámadt. És ő Allah egyik prófétája.
Hát...
Ennyi volt.
A feleségeim kikísérik önöket.
- Erre. - Köszönjük, hogy eljöttek!
- Ez bárány? - Igen, paprikával és chilivel.
Egy kevés chilivel. És zaatarral. Az egy fűszerkeverék.
- Oké. Nagyon finom. - Miért van az rajtad?
Az interjú kedvéért kendőt vettem fel.
- Ezt várták el? - Nem tudom. Ez a tisztelet jele.
- De gyönyörű vagy benne. - Köszönöm.
June, nem ízlik az étel? Nem is eszel.
Nagyon finom.
Jonny, neked ízlik? Hogy megy a munka?
Nem, ki kell mondanom! Bizarr, hogy ti hárman együtt éltek.
- Nem érdekel, mások mit gondolnak. - Akkor is fura.
- Törődünk egymással. - Persze. Oké.
De nem nézel ki jól, anya. Nem vagy boldog, igaz?
June...
Anya csak segíteni próbált neked és a gyárnak, erre ezt teszed vele.
Jól van.
Szeretném megköszönni, June. És neked is, Jonny. Sokat tanultam.
És most szeretnék... tósztot mondani.
Arra, hogy kilábalunk a nehézségekből, és a húsvétot családként ünnepeljük.
Else, Zeinab és én
nagyon szeretnénk legyőzni a problémákat, és sikerrel járni.
Insallah.
Ilyenformán én nagyon örülök, hogy Zeinab a családunk része lett.
Köszönöm.
És hogy elfogadta, hogy velem és Elsével együtt részvényes lesz.
- Micsoda? Zeinab már tulajdonos is? - Igen.
Mi a fene folyik itt?
Szóval most már a családunk része? Befészkelte magát közénk?
Át fogja venni a nagyapám gyárát?!
June, jogod van hozzá, hogy hibáztass engem. Nem zavar.
De ti ketten nem tudtatok megfelelő sütivel előállni. Nem ám!
Majdnem tönkretettétek a gyárat!
Zeinab jó sütit csinált, és ezért megérdemli a hálánkat!
- És most együnk... - Nem maradok itt tovább!
Én ezt nem bírom! Elmegyek! Sajnálom.
- Jössz, Jonny? - June?
- Nem! Én elmegyek. - June!
- Vedd le a kendőt, anya! - Ne, June!
- Gyere vissza! - Nem!
Nem vagy jól. Hagyd itt ezt az egészet!
Az eladások emelkedni kezdtek.
- June, maradj! - Nem, nem. Nem.
Igen?
- Mi van? - Szervusztok!
Fura a nappaliban aludni.
Hát, előbb-utóbb...
úgyis ki akartuk próbálni,
még ha kicsit furának is érezzük.
Furának?
Nem akarom, ha te nem akarod.
Oké.
- Jó éjt! - Jó éjt!
A NŐK AZ ISZLÁMBAN
NYOLC LÉPÉS A BOLDOG ÉLETHEZ
KÉRELEM CSALÁDEGYESÍTÉSHEZ
- Ezt nem értem... - Férje van Irakban.
És gyereke, akit ide akar hozni.
Honnan tudjátok ezt?
Láttam a papírjait.
- Haidar! Hol van Zeinab? - Valami baj van?
Tényleg férje és gyereke van Irakban?
Ezt vele kell megbeszélned.
Ezt akarod? Tönkre fogsz tenni mindent!
Zeinab?
- Zeinab! Mi folyik itt? - El akartam mondani neked...
- Férjed és gyereked van. - Fogd be! Nem értesz semmit.
- De miért nem...? - Niels, szeretlek!
Férjed és gyereked van Irakban?
Igen, de szeretlek, a szerelmem igaz! Istenre esküszöm.
Ne!
Átnéztem Zeinab holmiját, és ezt találtam.
Nem veszíthetjük el a szaúdiakat, Niels.
Kérlek, segíts magadon!
Kedves Niels! Valamit régóta el akartam mondani neked,
de ahogy telt az idő, egyre nehezebb és nehezebb lett.
Van egy lányom Irakban. Aida.
Az apja családjával él.
Elhagytam a férjemet, így nem hozhattam magammal.
Évekig próbáltam kijuttatni onnan,
de biztos anyagi háttér kell hozzá,
lakhatás és stabil munkahely.
Miután találkoztunk a gyárban, talán lehetségessé válik,
de nem tudom, hogy te és Else akarnátok-e.
Ez nagy kérés Elsétől.
Remélem, megérted és megbocsátasz nekem.
Szeretlek. Zeinab.
Családi vállalkozás?
Tudja, a lányunk, June, a gyár jövője.
És ahogy mi, többiek, ő is meg akarja tanulni a szakmát.
Értem.
- Kérem, vegyen! Csak tessék! - Köszönöm.
- Mi a recept? - Családi titok.
Az íze, mint otthon.
Köszönöm szépen. Valójában ez a mottónk.
- Nagyon finom. - Köszönöm.
És hol van Rasid Niels Agger?
Ha legközelebb Dániában járnak, biztosan találkoznak vele.
- Mr. Agger! - Isten hozta!
- Hogy van? - Jól. És ön?
Jól.
Nagyon örülök, hogy találkozunk. Kóstolta már a sütiket?
- Nagyon finomak. - Köszönöm.
Büszkék vagyunk rá, mindannyian. Tudja...
minden sütinket szeretettel készítjük.
Magyar szöveg: Zsoldos Katalin Iyuno