Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Nielsi? Brzy tu bude June s Jonnym.
Nepůjdeš dovnitř a neoblečeš se?
Připravila jsem vám tvůj starý pokoj.
Asi jenom potřeboval na vzduch.
Ukaž ho Jonnymu.
Ne, ne. Jestli nemají příběh, tak za nic nestojí. Jo.
Možná máte skvělý produkt, ale vy musíte být svým produktem.
Když nejste svým produktem, tak je to falešné.
Jak se máš, tati?
Byl tady ředitel banky, takže Niels potřebuje jenom...
Mami, můžeme si promluvit o tom, co jsi mi řekla do telefonu?
-Jenom... -Zavolejte mi zítra znovu.
Ale ne mezi osmou a devátou. To s June poběžíme ranních 15 kilometrů.
-Zrovna jsem dokončoval obchod. -Pusu...
Vymyslel jsi nějakou novou sušenku, tati?
Žádnou novou jsem nevymyslel.
Ale jestli chceme zachránit továrnu,
a to chceme, tak musíme myslet novým způsobem.
Nielsi, Else.
S našimi sušenkami skončí naši zákazníci brzo v nemocnici.
Když se lidi podívají na sušenky, hned je napadne:
máslo, tuk, cukr, krevní sraženiny, rakovina, smrt.
Co kdybysme vyráběli zdravé sušenky? Co udělat sušenky na hubnutí?
-To je Jonnyho nápad. -Samozřejmě by musely chutnat dobře.
Nerozumím.
-Chutnat dobře? Co tím myslíš? -Tati, klid.
To je v pohodě. Nielsi!
Viděl jsem účty a jsou...
Naprosto katastrofální.
Jestli něco neuděláme, banka nás zavře.
Tati, když budeme mít odvahu, můžeme továrnu zachránit
a být těmi, kteří ušetří celou zemi
plných nemocnic a epidemií obezity.
-Nielsi, Nielsi! -Tati...
-Půjdu za ním. -Ne, nech ho, June.
Je mi to líto, Nielsi,
ale jako banka už nemůžeme továrnu dál chránit.
Co to děláš? Ne, ne!
Posaď se.
Můžeš dýchat?
Tady. Promiň...
Děkuju.
Díky.
Nepotřebuju...
Jsi v pořádku?
-Můžeš dýchat? -Jo, díky.
-Není zač. -Běž pryč. V pohodě.
-Ahoj. -Ahoj.
PRO ELSE A JUNE
Ahoj, Sally.
Snažila jsem se, aby to bylo víc zasněžené.
Super sníh.
RÁJ SUŠENEK
Ahoj, Connie.
Ahoj, Sally.
-Ne, to nemůže být pravda! -Ahoj, ØB.
Jsi to ty, June? Ty jsi tak vyrostla a zvážněla.
Byly doby, kdy jsme spolu vypouštěli skořicového trolla...
-Dobrý den. -Dobrý.
Jste v pohodě?
Jo.
Díky za...
Jasně. Jo.
Děkuji.
Myslím, že už jede.
Tady je.
Byly doby, kdy jsme vypouštěli skořicového trolla.
Nikdo nevěřil, že se dají jíst trollí sušenky.
Lidi říkali, že jsou škaredé. Že mají hloupé jméno.
Ale my jsme naučili Dány jíst... s humorem.
Protože jsme věděli, že člověk nejí jenom očima.
Jí se i pro radost.
Takže teď znovu definujeme,
co je to sušenka.
Chceme... Shodli jsme se,
že vyzkoušíme nový druh sušenky.
-Bude to zdravá sušenka. -Hubnoucí sušenka.
Sušenka není jenom sušenka.
-Sušenka je identita. -Identita?
Sušenka nevypovídá jen o tom. kdo jste.
Říká taky něco o tom, kým byste chtěli být.
Takže se na to musíme dívat mnohem komplexněji.
A my jako společnost jsme závislí na tom, aby zaměstnanci převzali zodpovědnost.
Abyste se ztotožnili s tím, co zastáváme.
-O čem to sakra mluví? -Prosím?
Bože! O čem to vůbec mluvíš?
Dobře. Jo, jo. Zvládneš ještě chvilku?
To, co tady vidím, se mi moc líbí.
Líbí se ti to, Else?
-Víš, že se modlí, že jo? -Kdo?
Nevím, jak se jmenuje. Ta ve skladu.
Náboženství je přeci soukromá věc, ne?
Podívej se na to. Poslala jsem to do banky.
Zpráva o naší finanční situaci a našem novém směřování.
-Modlí se. -Jo, to je v pohodě. My...
-Připravíš si prezentaci? -Prezentaci?
Zítra jdeš do uprchlického tábora. S majiteli firem.
Nielsi, je to pro nás skvělá příležitost, jak všem říct o našem novém směřování.
-Ve skladu. Modlí se. -Nielsi.
Musíš to udělat.
No tak, Nielsi. Musíš to udělat.
-Bude tam i ředitel banky. -Jes?
Ahoj, nemáš... Jeden ten...
-Deštník? -Jo.
-Nechceš svézt? -Jo.
To je divné...
-Tohle se mi ještě nikdy nestalo. -Musíš sešlápnout pedál plynu.
Možná je to zapalování. Máš v pojištění i odtah?
Jestli mám v pojíždění a odtah?
To by věděla jenom Else.
Dobrý den. Jsem Else Aggerová.
Rozbilo se nám auto.
Ano, jsme na Boulevard...
-Boulevard Borgsø. -Boulevard Borgsø.
-Dobrý den. Jsem Falck. -Zdravím.
Je tady Else?
-Tohle je Else a já jsem Niels. -Já jsem Else Aggerová.
Myslím, že je problém v zapalování.
Nepůjdeš se mnou?
A teď všichni řekněte: "Chci se změnit!"
-Řekněte to. -Chci se změnit!
Hlasitěji.
Dobře. Protože zákazníci nevěří tlustým lidem, Connie. To je instinkt.
Když vidíte tlustého člověka, tak si říkáte,
že se člověk prostě někdy nedokáže ovládnout.
Ztratíte kontrolu a jenom jíte a jíte a jíte.
Začneme s něčím jednoduchým. Dva skoky a pak...
No, pojď dál.
Moje rodina ráda loví.
-Dáš si čaj? -Rád.
Posadím se.
Samozřejmě.
Tady máš.
To je...
-Takhle. -Jo.
Ten byl mé babičky. Dala mi ho, když jsme utekli.
Znamená to:
"Moje dítě, láska si tě nakonec najde."
-To je krásné. -Jo.
Promiň, je to jenom...
-Jo. -Díky.
Jo.
Čaj?
-Myslela jsem, že už nejíš cukr. -Nejím.
Až uvedeme na trh hubnoucí sušenku,
tak tím změníme celý trh se sušenkami.
Víš, sušenka není jen sušenka.
Sušenka je identita.
Identita. Jaká identita?
-Prozradí, kým jsi. -A kdo tedy jsi?
Když šla June na obchodní školu...
June? Tvoje dcera?
-Ty máš taky děti? -Ne.
-Ahoj. -Salam.
Tohle je Haidar. A tohle je Niels, můj šéf.
Dobrý den.
Porouchalo se mu auto, tak jsem ho pozvala sem.
-Niels Agger. -Haidar.
-Narozeniny dětí? -Jak to myslíte?
-Ty balónky. -Pracuje jako klaun.
-Aha, jako klaun. -Dělám klauna v obchoďáku.
Sally váží 133,7 kilo.
-A teď Connie. -Ta váží 125,5 kilo.
Nefunguje to?
-158,3. -Dobře, vezmu si fixu.
PRO ELSE A JUNE
June?
-June! -Jo.
-Jak jste se poznali. -Byli jsme zasnoubení už před narozením.
Tu svatbu nám domluvili rodiče.
Pak jsme museli počkat, až budeme dost staří.
Když jsme se brali, bylo jí devět.
A pak jsem zjistil, že už není panna.
Naštěstí jsem znal doktora se specializací na rekonstrukci panenské blány.
Panské brány?
Panenské blány. Udělali jsme to, což bylo dobře.
Jenom díky tomu jsem ji nemusel ukamenovat.
-Dělám si srandu! -Jasně. Jo.
-Nejsme manželé. -Ne, no...
-Vy jste ženatý? -Ano.
-Kde jsi byl? -Rozbilo se auto.
Musel jsem zavolat asistenci
a on musel odvézt auto do servisu.
-Šel jsi domů pěšky? -Jo.
Ahoj, tati.
Tati, myslím, že ti můžeme s Jonny pomoct vrátím firmu zpátky do normálu.
-Abysme už mohli klidně spát. -To auto se porouchalo.
Máma říkala,
že jste se bavili o tom, že bys možná měl jít k psychologovi.
Ne, o tom nic nevím.
Říkala jsem si, že by bylo dobré si s někým promluvit.
-Ne. -Dobrou noc. Dobře se vyspi.
Dobrou noc. Hezké sny, tati.
Můžeme?
Je dost snadné ji vytočit, co?
Ahoj.
-Děje se něco? -Je mi to líto.
Měla jsi tam... slzu.
Přišlo mi, že tam neměla zůstat.
Žila jsem u strýce ve Švédsku, ale ten zemřel, takže...
Takže jsem přijela do Dánska za rodinou.
Můj táta vybudoval továrnu.
Byl pekař...
Jako já.
Ale pak umřel a já to musel převzít.
Pak jsme vymysleli Snikkelsnurre
a všechno začalo být čím dál lepší.
Získali jsme zlato od dánské pekařské asociace.
A šli jsme ke starostovi.
Máš nějakou oblíbenou sušenku?
Mám moc rád marcipán.
Mám slabost pro piškotové sušenky a marcipán. Ty máš nějakou oblíbenou?
Jo, mám ráda kleichu.
-Ta je dobrá. -Jo?
-Je to suchá sušenka. -Jakže se jmenovala?
-Kleicha. -Kleich...
Nielsi, June má nějaké nápady na tvou řeč v uprchlickém táboře.
Nejspíš si ji budeš muset trochu nacvičit.
-Tati, možná bych to měla říct já. -Ne, v pohodě.
-Jestli je potřeba, tak to udělám. Neboj. -Ne, v pohodě.
-Ne. -Jak se cítíš?
Jsem v pohodě. Je tady starostka.
-Bude to dobré. -Jo. Dobře.
-Musím se tě na něco zeptat. -Co se děje, zlato?
-Teď na to není ideální čas. -Prostě to řekni.
Otevřela jsem...
Je tady Jes z banky. Zbankrotujeme.
Ne, to ne. Dobrý den.
-Máte dobrou sušenkovou náladu, Nielsi? -Jo, máme výbornou náladu.
-Pojďte se mnou. -Už jdeme.
Tati, zhluboka se nadechni. Zvládneme to.
-Budu hned za tebou. -Jo, dobře.
Nebojte. Nebudu zpívat.
V Dánsku se většina lidí nedefinuje podle náboženství,
ani podle etnické příslušnosti, ale prostřednictvím své práce.
Proto jsme zařídili,
že budete pracovat v našich místních továrnách.
Díky tomu budete mít skvělou příležitost
poznat dánskou kulturu.
Proto nyní s velkým potěšením předávám slovo
generálnímu řediteli naší továrny na sušenky, Nielsovi Aggerovi.
Nejprve bych vás chtěl všechny srdečně přivítat v naší zemi.
Taky si myslím...
že je naší povinností...
vám ukázat dánské hodnoty.
Ta hlavní je "hygge".
Hygge je dánské slovo, které souvisí s odpočinkem,
uvolněním,
svobodou slova, vyprávěním vtipů a...
sdílením sušenek.
Právě teď, zatímco mluvíme,
vynalézáme nový druh sušenek.
Kdykoliv tuto sušenku sníte, zhubnete a budete štíhlí.
-Takže je to hubená sušenka? -Ne, to vy budete hubení.
Takže když sním téhle sušenky dost, tak zmizím!
Zajímá ji, jak bude tahle hubnoucí sušenka reprezentovat dánské hodnoty?
Myslím, že ti z vás, kteří v sobě mají
sen o sušenkách, by měli přijít a navštívit továrnu.
-Jo. -Díky.
Ne. Tati!
Ach bože... Vy ještě plavete?
Na tomhle jsme se přece dohodli, Nielsi.
Myslíte, že je to...
Nemůžu říct nic jistě, ale jestli nezměníte svůj životní styl, tak zkrachujete.
-Co? -Bojíte se, že...
-Jak o tom víte? -O čem?
-To, co jste teď řekla. -Nielsi, hluboký nádech.
Když bude Niels ve vedení, nemůžeme továrnu změnit.
-Myslím, že mu jen musíš pomoct. -Mami, jedou nám ji musí předat.
A nepopírám, že jsme s Jonnym připravení...
Nejsem nemocný a zvládnu to.
-Zkolaboval jsi, tati. -Za přítomnosti ředitele banky.
-A máma říká... -Co?
Že bys měl přestat až moc přemýšlet, Nielsi.
Tohle děláme jenom kvůli tobě.
-Ale myslím, že... -Cítím se skvěle.
-Dobře. Tohle jsem našla, tati. -Co je to?
Co je to, Nielsi?
Drahá Else, drahá June.
Vždycky jsem si myslel, že lidé, kteří páchají sebevraždu, jsou slabí.
Ale teď mám pro sebe připravený provaz.
Je mi to líto, že už to nezvládám. Že je moje povaha tak slabá.
Táta nevěřil, že budu schopný nést jeho rakev.
"Bez pláče to nezvládneš." To mi řekl.
Ale ty budeš muset mou rakev nést. Nevadí, když klopýtneš
a rakev položíš, abys na chvíli popadla dech,
June.
Mám tolik vzpomínek na tvoje dětství.
Na náš výlet do Říma. Na zmrzlinu, která se ti roztekla v ruce.
Na červené šaty, které sis přála. A když jsme tě v nich viděli, pochopili jsme proč.
Omlouvám se ti, June,
že jsem ti nedokázal věnovat lásku a pozornost, kterou sis zasloužila.
Vím, že byste mi řekly, abych se neomlouval, ale já musím.
Stýská se mi po vás už teď,
když pomyslím na temnotu, které se budu muset brzo odevzdat.
S láskou, táta. Nebo Niels.
-Tati, je čas, abys z firmy odešel. -I kvůli bance by to tak bylo lepší.
Teď je jen důležité, aby to proběhlo co nejvíc hladce,
i kvůli zaměstnancům.
Takže kdybys to mohl podepsat.
-Dobré ráno. -Dobré ráno.
Chtěla jsem se omluvit za ten incident s tím tvým šátkem.
Nebylo to správné.
-Líbilo se ti to? -Jak to myslíš?
Co kdybys začala nosit šátek?
-Ne, to si nemyslím. -Proč ne? Moc ti slušel.
-Ne, jsem feministka. -Takže já nejsem feministka?
Není snad povinností feministky chránit ženy?
Ale je to symbol útlaku žen.
Takže tvůj způsob života je jediný svobodný.
-A všechno ostatní je pravda. Je to tak? -Ne, takhle jsem to nemyslela.
-Jenom jsem řekla, že je to symbol útlaku. -Tak proč nosíš podprsenku?
-No, je to praktické. -A to není symbol útlaku?
Můžeš být feministka a nosit hijab.
Stejně jako já můžu být feministka a hrát v pornofilmu.
Vážně?
-V hodně. -V hodně?
-Ne, děláš si srandu. -Ne, je to pravda.
Vážně?
-Vážně! -Jo.
-Je to kvůli té váze? -Ne, ne. Ne.
Ne. Cítíme, že...
Nebo mám pocit,
že je pro nás těžké vidět tě jako součást toho profilu nebo budoucího...
Máš padáka, Connie.
-Padáka? -Jo.
Ale já jsem tady od 17.
-Co na to říká Else? -Máma chce pro továrnu to nejlepší.
To je všechno. Tati, je tu něco, co bys měl zvážit.
Chceme továrnu pojmout mnohem víc mezinárodně.
Přemýšlíme nad názvem "Borgsø Cookies".
"Továrna na sušenky" je pro továrnu na sušenky dost předvídatelný název.
Děda možná nic lepšího nevymyslel, ale my ano.
Chceme zůstat lokální se jménem "Borgsø"
a přidat mezinárodní "Cookies".
Brzy sem dorazí novinář,
aby se podíval, jak vyrábíme sušenky budoucnosti.
A je pro nás důležité, abychom nepředstavovali jen sušenku,
ale abychom společně představili nový příběh dneška.
Takže až ten novinář přijde, měli bychom trénovat a dělat, že nás to baví.
Co se děje?
Musíme ji odsud dostat.
Dobře.
Moc vám děkuji. Tohle je pracoviště.
Johanessi, mohl bys vzít mop a všechno to tu vytřít?
No...
A taky jsem mluvila... Mluvila jsem s tím novinářem a říkal,
že by bylo dobré, kdybych rozhovor dělala jen já.
-Dobře. -Ale potřebuje i nějaké fotky.
Nevypadalo by dobře, kdybych na nich byl i já,
aby lidi viděli, kdo bude budoucí představitel?
-Můžou si to přečíst v rozhovoru. -Ale když je rozhovor jen s tebou...
Slibuju, že řeknu, že jsi jeho součástí. Tati, slíbila jsem mámě, že koupím granule.
-Mohl bys pro ně zajet, prosím? -Jo.
-Jsem budoucí výkonný ředitel. -Mojí továrny.
-Tvojí továrny? -Jo.
-Já jsem generální ředitelka. -To je výkonný ředitel.
Na písmenkách nezáleží.
Pleteš se, zlato. Na těch písmenkách záleží.
Jestli jsou pro tebe tak důležitá, můžeš být provozní ředitel.
FÉROVÉ CENY
Ahoj. Co tu děláš?
Ukázalo se, že máme takové dluhy, že já firmu už asi nezachráním.
Asi bych se měl zabít, kdybych věděl jak.
-Ne, to nesmíš. -To byl vtip. Špatný vtip.
Omlouvám se.
Chceš jet se mnou?
To jsou datle.
-A máslo. -A máslo.
Je to dobré?
-Můžeš mi pomoct. -Můžu?
-Jsi dobrý pekař. -No... Nic jiného neumím.
-A teď to smotáš. -Dobře.
Tak.
Moje máma s tátou milovali kleichu.
Můj táta stvořil Snikkelsnurre.
A já ho teď dělám taky.
Nemyslím si, že ta hubnoucí sušenka je to, kým jsi.
Hubnoucí sušenka? Ne. Já mám rád cukr.
Jak vždycky říkám, jsou plné cukru a tuku.
Ale když jsou upečené s láskou, tak se po nich tloustne jen trochu.
-Žádné granule nepřinesl. -Proč ne? Kde jsi byl?
No, víš... Tak různě.
Byl to spíš...
výlet z místa na místo.
Nemyslíš, že by se ti ulevilo,
kdybys oznámil, že s Jonnym firmu převezmeme?
-Nemůžeme to probrat později? -Nielsi...
-Jsem ráda, že se ti daří líp. -Jo. Dobře.
Probereme to zítra.
-No... -Jo.
Tady jsou naše brokolicové koláčky s krémem.
Už se těším.
-Neměli bysme... -Ochutnáme to?
Výborné. Dobře kyselé.
Není to vůbec sladké.
Dobře, pojď.
Dej sem ruku.
Jo.
A teď dej prst sem.
Tady?
-Tady. -Jo.
Bismillah.
Jo.
Pojď.
V pořádku?
Musíme to hned vykuchat.
Ne!
-Já tě vidím! -Beru si ho!
Ne!
-Ne. -Ne!
Já tě dostanu!
Ne, nemůžeme...
Zeinab...
Miluju tě.
-Ale ty jsi ženatý. -Jo.
Ale můžu se rozvést.
Chtěl bych si tě vzít.
-Můžu ti věřit? -Ano, můžeš.
-Co? -Jsi krásná.
Utři si brýle.
Jo.
-Co máš v plánu? -Co?
Co máš v plánu s ním.
-Požádal mě o ruku. -Ale on je ženatý.
Říká, že mě miluje.
-Nepokusil se zabít? -Ale teď je šťastný.
-Postaráš se o sebe? -Ano, postarám.
To si nemyslím. A co tvoje dítě?
Rád bych požádal Zeinab o ruku.
O tom nerozhoduju já.
Rád bych konvertoval.
-Jsi obřezaný? -Jo. Nebo ne.
-Máš předkožku? -Jo.
Pokud máš předkožku, nemůžeš spát s muslimkou.
No... To jsme nedělali.
Nedělali.
-Znám chlápka, který ti může pomoct. -Jo? Doktora?
Říkat mu doktor by bylo asi přehnané.
-Ty ji miluješ? -Jo, strašně moc.
-Musíš se o ni dobře postarat. -Postarám.
Nielsi, nemůžu rozvázat manželství. Nemůžu. To je haram.
Přesně s tímhle zachráníme továrnu.
-Ale co řekne Else? -S tím si nedělej starosti.
Až Else ochutná tuhle sušenku, tak pochopí.
-Else ví o sušenkách všechno. -Ale o nás neví.
I v pondělí? Dobře. O tom nemluv.
Tak ahoj.
Ta sušenka nechutná dobře. Myslím, že ji uvádíme moc brzo.
-Chuť je subjektivní. -Vážně nechutná moc dobře.
Na některé chutě si musíš zvyknout. Třeba na Schwip Schwap.
-Shri Shop? -Schwip Schwap.
Když smíchali Colu s Fantou.
Ahoj, June.
-Takže jsi šla pro ty granule? -Co to děláš?
Co? Jenom jsem...
Teď jsem tě viděla, jak líbáš uklízečku.
Ne, ne!
Právě jsem vás viděla, jak se líbáte.
-Není to tak, jak si myslíš, June. -Co si tedy myslím?
Dobrý den.
June, jsem zamilovaný.
-Jsem zamilovaný, June. -Ne, nejsi. Přestaň.
Nemůžu s tím nic dělat. Požádal jsem ji o ruku, June.
-Ne, nepožádal. -A musím konvertovat.
-Ne. O čem to mluvíš? -Musím.
Nedotýkej se mě! Co se děje?
Ty ses zbláznil! Přestaň, přestaň!
Co to děláš?
-Nemůžu... -Nech toho, ano?!
-Měli bysme probrat ještě něco. -Prostě přestaň!
Tahle sušenka je spojením Blízkého východu a Dánska.
Můžeme ji prodávat tam i tady u nás.
A ano, tloustne se po ní.
Ale já na tyhle hubnoucí nesmysly nevěřím. Věřím v tuhle sušenku.
Musíme naučit Dány ji jíst. Tohle je náš nový produkt.
Ta hubnoucí sušenka je už v novinách. Teď nemůžeme měnit strategii.
-Co se děje? -Teď budeme dělat islamistické sušenky.
-Zeinab, pojď. -Cože?
Uklízečka. Co ta tady dělá?
-To je Zeinab. -Ahoj.
Zeinab, mohla bys říct o té mezinárodní záležitosti, prosím?
Myslím, že můžeme dosáhnout, velkého mezinárodního průlomu.
-Co myslíš tím "my"? -Promiň. To Zeinab upekla tu sušenku.
Nielsi, co se to děje?
Nabídl jsem Zeinab vysokou manažerskou pozici.
Jak to myslíš?
June bude generální ředitelka a já budu provozní ředitel.
Jonny, máš padáka.
Tati, můžeme si o tom promluvit?
Chystáme se dobýt trh na Blízkém východě.
Podmaníme si Blízký východ.
Můžeme si na chvíli promluvit s Nielsem? Jenom rodina.
Strategii už máme.
-Myslím, že si musíme promluvit s Nielsem. -Můžete na pět minut odejít?
-Myslím, že bys měl říct pravdu. -Řekl jsem, co bylo třeba.
Dobře.
Táta...
Táta se líbal s tou uklízečkou.
Ano, mám s ní vztah, ale nemyslím, že je to pro naše podnikání podstatné.
O čem to mluvíš?
Takhle ses to neměla dozvědět, Else.
-Co... -Zamiloval jsem se do Zeinab.
Ona mi vrátila víru v továrnu.
A požádal ji o ruku.
O čem to sakra mluvíš, Nielsi?
Požádals ji o ruku?
Takhle ses to neměla dozvědět.
Nielsi...
Else...
-Tady... -Ty prase!
Než udělají objednávku, rádi by nás navštívili
a prohlédli si podmínky na pracovišti.
A pokud jde o to, chtěl bych, aby továrna...
vypadala víc arabsky.
Tak jsem si vzpomněl na tebe, Haidere. Mohl bys...
-Být hnědý předák? -Ne, ne.
Mohl bys vést skupinu zaměstnanců, které najmu z uprchlického centra.
Takže něco jako vedoucí pozice?
No... Vedoucí oddělení.
-Ahoj. -Ahoj.
-Můžu dál? -Určitě.
Posaď se.
-Nedáš si čaj? -Ne.
Věděla jsi, že jsem byla sekretářkou jeho otce?
Vážně? To jsem nevěděla.
Nielse jsem si všimla hned.
Byla jsem o něco starší než on, ale Niels věděl, co chce.
Tomu rozumím.
Ne, tomu nerozumíš.
Nerozumíš tomu, co Nielsovi děláš.
Beze mě nedokáže továrnu vést.
Víš, já...
Já ho miluju.
Využíváš ho. Jen on to nevidí. Myslí si, že ho miluješ.
Běž. Jdi.
-Prosím, běž! -Posaď se.
Jsi nádherná.
Dotýkat se tě musí být úplně jiný pocit.
Ale...
Ale já z něho nemůžu žít. Nemůžu.
-Slíbíš mi, že ho necháš na pokoji? -Nemůžu.
Ale můžu se k vám nastěhovat.
-Co? -Jo. Můžeme tam bydlet všichni tři.
Ty to nechápeš, že?
-Ne, počkej. -Ty to prostě nechápeš.
Co se děje?
To byla jeho žena.
-Nielsova žena? -Jo.
Co budeš dělat?
Nevím.
-Salam. Jmenuju se Ali. -Salam aleikum.
Jmenuji se Mohammad Khalit Mustapha Ahmed.
Ale můžete mi říkat Mohammad.
-Salam. Já jsem Zina. -Ahoj. Já jsem Sarah.
A já jsem Sally.
Jak můžeš přijmout tolik lidí hned po propuštění Connie?
-Connie jsme nevyhodili, abysme ušetřili. -Ale jak jsem pochopila...
Samozřejmě je to také otázka financí, protože jsme na pokraji bankrotu.
Obec nás dotuje. Stojí míň než Connie.
Takže kolik uprchlíků jsi koupil místo Connie?
-Jeden z nich je její bratranec? -Ano, pracuje v oddělení lidských zdrojů.
ØBe, se všemi tvými příplatky by jich za tebe mohli koupit deset.
Dost! Rádi bychom ukázali, že jsme továrna,
která přijímá odpovědnost za integraci a má multietnický profil.
A stejně tak vám teď můžu oznámit, že budeme slavit Vánoce i Eid.
-Co to sakra je? -Eid je prostě půst.
Je to muslimský způsob ztotožnění s chudobou. Aspoň tak to chápu.
Chápat kulturu jiných lidí je zdravé.
Rozhodně nebudu slavit Eid jen proto, že tady teď máme hnědé kolegy!
Ani kdybysme díky nim dostali dotace. Musí se přizpůsobit naší kultuře!
Je velmi důležité,
abychom při snaze o integraci věnovali pozornost našemu vyjadřování.
Ano. Když mluvíme o cizincích...
Ne cizincích. To zní moc cizokrajně.
Proto je důležité, abychom jim neříkali "oni".
-Pořád říkáte "oni". -A co tedy máme říkat?
-My. -"My"?
Jo.
My a my taky.
"My" a "my taky"?
Přesně. Takhle na jedné straně demonstrujeme solidaritu
a na druhé straně odlišnost.
Přijde mi neslušné mluvit arabsky, když jste tady.
Musí být těžké mluvit jen jedním jazykem.
-Mluvím i anglicky. -Dobře. Tak mluvme anglicky.
Uděláme si z něho srandu.
Jaký je tvůj názor na cukr?
-Na cukr? -Jo, na cukr. Je špatný pro lidi.
Myslíme si, že na západě používají cukr, aby ovládali lidskou mysl.
Jak to myslíš?
Stát nebo firmy, které řídí společnost,
vytvářejí závislost na cukru, aby mohly lidi ovládat.
Vážně jste přišli do mé země a mluvíte o kontrole?
Hej, ØBe!
Každý může jíst, co chce.
Jasně, Nielsi...
Ty sis to koupil?
-Proč chceš konvertovat? -To všechno kvůli Zeinab.
-Myslíš z lásky? -Přesně tak.
Alláh uctívá lásku.
-Aspoň ti nenaprší na hlavu. -Ne.
Jenom jsem si myslel, že je možné, abych odsud odešel jako muslim.
Až řekneme šahádu, staneš se muslimem.
Ale možná tím myslíš... Chceš muslimské jméno?
-Ano! -Rashid.
-Ano? -Rashid.
-Rashid? -Jo, to je dobré jméno.
Takže je to "Rashid Agger". Jakože s příjmením?
-Rashid Agger. -Ne, není to "Niels Rashid Agger"?
-Niels Rashid? Takže můžeš... -Ano.
-Niels Rashid Agger. -Rashid Niels Agger.
Ano. Rashid Niels Agger. Tak to bude.
Díky.
Pojď sem.
-Teď opakuj po mně. -Jo.
Je jen jeden Bůh a Mohamed je jeho prorokem.
-Allahu akbar. Allahu akbar! -Allahu akbar.
Gratuluji.
Rashid Niels Agger. On tě miluje.
Takže mu chceš říct o... Vždyť víš.
-Budu muset. -Jo.
Než jsem potkala Nielse, žila jsem ve Švédsku.
-A tady máme modlitebnu. -Všichni jsou věřící?
Víceméně.
-Chce ochutnat sušenku, zlato. -A neměla už jednu?
Chce ochutnat další!
-Nielsi! -Else?
Pojď sem.
Co kdybych tě vzal do malé italské kavárny?
Napřed mě sněz.
-Máme objednávku z Íránu. -Pojď sem, ať to můžeme oslavit.
Ochutnej mě!
-Jsem tvůj malý pekař? -Jo.
Mám chuť na něco sladkého.
Nielsi, vím, že jsme měli těžké období.
Ale nemyslíš, že když se budeme snažit, tak to můžeme změnit?
Taky budeme potřebovat větší postel.
Tahle nám stačí.
-Ale když na ní budeme tři... -Tři?
Jo. Zeinab mi říkala, že s tebou mluvila.
O čem?
Že se sem nastěhuje. Líbíš se jí.
Využívá tě! Copak to vůbec nechápeš?
Bez Zeinabiných sušenek nebude nová strategie fungovat.
Je to tvoje volba.
Takže je moje volba, že mě manžel opustí kvůli někomu takovému?
-Jsem snad nudná? -Víš...
Else, musíš uznat, že od našeho posledního sexu uběhlo už mnoho, mnoho let.
Když se ráno probudím a dívám se na tebe...
vážně doufám, že jsi mrtvý.
Ale ani tohle nedokážeš.
Možná jsme oba zestárli a ztloustli,
ale ty jsi taky zahořkla. A někoho takového nemůže člověk milovat.
Nielsi. Nielsi...
Řekni mi, že mě miluješ.
Potřebuju tě, Else.
Ty už mě nemiluješ?
Miluju tě.
Dobře. Dobře.
Ale je možné spolu žít i jinak.
-Ahoj. -Ahoj.
To je pro tebe.
Díky.
Neotevřeš to?
Dobře.
To je pěkné.
To je Ruka Fátimy.
Oko, které je tady, tě bude chránit v období přechodu.
A samozřejmě je zlatá.
Děkuju. Díky.
Ne, udělám to sama.
-Řekneš Nielsovi, že budeme za chvíli jíst. -Co budeme mít?
-Budeme mít kuře. -Kuře?
-To je dobré. -Jo.
-Mohla bys pro něho zajít? -Nielsi.
Myslím, že tě neslyší. Běž pro něho, prosím.
Nielsi!
-Je to výborné. -Díky.
Jak se daří June a Jonnymu?
Daří se jim dobře.
Kdyby nebylo June, továrna by zbankrotovala.
To ji učili na obchodní škole? Být svým produktem?
Taky se v podnikání trochu vyznám. Pomáhala jsem doma rodině,
která prodávala...
-Tohle nezvládnu. -Zvládneš.
Ne, tohle nezvládnu.
-Vážně si myslíš, že tě miluje? -Else.
Zničit rodinu je haram.
A lásku podle Alláha mohou sdílet víc než dva lidé.
Ne, ne... Ne.
Víš, co jsem si říkal?
Myslím, že by pro nás bylo dobré,
kdybychom byli všichni muslimové.
A pěkně by to ladilo s novým směřováním továrny.
Nielsi? Nielsi.
Můžeš schválit dodávku?
-Musím to opravit. -Dvě minuty.
Díky. Mockrát díky.
-Měla bys je ochutnat. -Jo.
Tenhle je s oříšky.
Díky.
-Je stoprocentně halal. -Jo. Fajn.
-Díky, Zeinab. -Jo.
Nemyslím si, že se Else cítí dobře.
Ne.
-Je tu něco, co ti musím říct. -Ano?
-Nielsi? -Ano?
-Volali z továrny. Musíš tam jít. -Hned?
Jo.
-Kouříš? -Ne, díky.
Taky nekouřím.
Neumím.
No tak, no tak!
Dýchej.
Tady, tady.
Promiň. Promiň-
Vzpomínáš si, Nielsi, jak jsem si nedávno dělal srandu?
Pak za mnou jeden z nich přišel a vyhrožoval mi.
Hrál sis v modlitebně s kompasem,
aby naše zadky ukazovaly směrem k Mekce.
-Jestli nemají smysl pro humor... -Nemůžeš si dělat legraci z něčí víry.
Tak jak se s nimi máme sblížit?
Chápu, že je to těžké, když přijímáme nové zaměstnance.
ale naše firma prochází radikální změnou.
-Neměli jsme s nimi ušetřit peníze? -Vytváříme novou identitu továrny.
Všichni se musíme přizpůsobit, abychom zůstali na společné cestě.
Jo, ale někdy společná cesta neexistuje.
Někdy není žádné "my" a "my taky".
Někdy je to jen "my" a "oni"!
Ne, jestli si chceš udržet práci.
Habibi. To byla Al-Jazeera.
-Vážně? -Chtějí s námi mluvit.
-S Nielsem a s tebou? -Ne, s tebou a se mnou!
V muslimských zemích je to fantastický příběh.
Že jsme rodinný podnik, který zkouší soužití různých kultur.
Ten příběh prodá sušenky.
Počkej, něco pro tebe mám.
-Al-Jazeera? -Obří platforma pro budování značky.
Je to naše cesta k velkým zakázkám.
-Ne, to nebude nutné. -Jenom kvůli obchodu.
Můžu?
Ale já přece nebudu nic říkat, ne?
Ne. Jenom to řekni tak, jak to je.
Ale jak to je?
No, že jsi unavená z tabuizování náboženství,
smrti
a ostatních životních otázek.
Zajímáš se o vlnu depresí,
úzkostí a duševní nespokojenosti, která se valí na západní společnost.
Přizpůsobovali se nám stovky let, Else.
A teď je řada na nás, abysme se přizpůsobili my jim.
-Nebo je to až moc? -Jo, možná je to trochu moc.
Napíšu ti scénář.
Dobře.
Tohle je úžasná šance.
-Dobrý den. -Dobrý den.
-Dobrý den, všem. -Dobrý den, všem.
-Dobré ráno. -Dobré ráno.
Už je to nějaká doba.
Ráda vás vidím.
Bože.
-Ráda vás vidím. -Ráda vás vidím.
Jo.
-Ahoj. -Ahoj, tati.
-Pojď dál. -Co se děje? Kde je máma?
-Děláme rozhovor. -Kde je máma?
Tam. Dělá se Zeinab rozhovor pro Al-Jazeeru.
Pojďte.
-Věděla jsi, že tady budou? -Ne.
Vau! To mě podrž.
-Tady, vezměte si. To je sawda. -Co?
Jsou to kuřecí játra s výrazným ocáskem.
-Ale rychle si na ni zvykneš. -Ne, díky.
Asi si radši počkám na sledě. Možná je tam šnaps?
-Bude tam šnaps. -Super.
-Ahoj. -Tady je náš velikonoční stůl.-
Dobrý den.
K tomuto velikonočnímu stolu se váže několik vtipných tradic.
Třeba házení vajíček nebo lovení zajíčka.
Ale také připomíná
Ježíšovu smrt a znovuzrození. Jednoho z mnoha Alláhových proroků.
Ano... No...
To bylo všechno.
Moje ženy vás vyprovodí.
-Tudy. -Děkuji, že jste přišli.
-To je jehněčí? -Ano, s paprikou a chilli.
Trochu chilli. A za'atar. To je koření.
-Je to moc dobré. -Proč to máš na sobě?
Během rozhovoru bylo lepší mít na sobě šátek.
-Neočekávají to? -To nevím. Ale je to uctivé.
-A tobě moc sluší. -Díky.
June, chutná ti jídlo? Vůbec nejíš.
Je to moc dobré.
Jonny, jak ti chutná? A co práce?
Omlouvám se, ale musím to říct. Je to divné, že vy tři žijete spolu.
-Je nám jedno, co si myslí ostatní. -Ale je to divné.
-Staráme se jeden o druhého. -Jasně, dobře.
Nepřijde mi, že by ses cítila dobře, mami. Ty nejsi šťastná, že ne?
June...
Máma se snažila pomoct tobě a továrně, a ty pak uděláš tohle.
Dobře...
Chtěl bych ti poděkovat, June. I Jonnymu. Hodně jste mě naučili.
A rád bych si... připil na to,
abychom to zvládli a oslavili Velikonoce jako rodina.
Else, Zeinab i já
máme silnou touhu překonat všechny těžkosti a uspět.
Inšalláh.
A proto jsem moc rád, že se Zeinab stala součástí rodiny.
Díky.
A že souhlasila s tím, že se stane se mnou a Else akcionářkou.
-Co? Zeinab je teď akcionářkou? -Ano.
Co se to sakra děje?
Takže teď vstupuje i do naší malé rodiny? Vkrádá se sem?
Chce převzít dědečkovu továrnu?
June, máš právo mi vyčítat plno věcí a mně to nevadí.
Ale vy dva jste nedokázali vyrobit pořádnou sušenku.
Málem jste zničili továrnu!
Zeinab tu sušenku vyrobila a za to si zaslouží náš vděk.
-Pojďme jíst. -Odcházím!
Už to prostě nesnesu. Odcházím. Omlouvám se.
-Jdeš, Jonny? -June?
-Řekla jsem ne! Odcházím. -June!
-Sundej si tu šálu, mami. -Ne, June!
-Vrať se. -Ne, ne!
Nevede se ti dobře. Musíš toho nechat.
Továrna zase začala prodávat sušenky.
-June, zůstaň. -Ne, ne, ne.
Ano?
-Ahoj. -Ahoj.
Spát v obýváku je zvláštní.
No, chtěli jsme to...
vyzkoušet.
I když je to trochu divné.
Divné?
Jestli to nechceš, tak já taky ne.
Dobře.
-Dobrou noc. -Dobrou noc.
ŽENY V ISLÁMU
OSM KROKŮ KE ŠŤASTNÉMU ŽIVOTU
ŽÁDOST O SLOUČENÍ RODINY
-Nerozumím tomu. -Má manžela v Iráku.
A taky má dítě, které chce vychovávat tady.
Jak to víš?
Četla jsem to v jejích dokumentech.
-Haidare! Kde je Zeinab? -Děje se něco?
Má Zeinab manžela a dítě v Iráku?
O tom si musíš promluvit s ní.
Tohle chceš? Snažíš se všechno zničit?
Zeinab?
-Zeinab! Co se to děje? -Chtěla jsem ti to říct, ale já...
-Máš manžela a dítě. -Sklapni! Nerozumíš tomu, nejsi matka.
-Proč jsi nám neřekla... -Nielsi, miluju tě!
Máš manžela a dítě v Iráku?
Mám, ale miluju tebe. Moje láska je opravdová. Přísahám bohu!
Ne, ne!
Prošel jsem Zeinabiny věci a našel jsem tohle.
Nemůžeme si dovolit ztratit Saúdy, Nielsi.
Tady to je.
Drahý Nielsi, už dlouho jsem ti chtěla něco říct,
ale jak čas plynul, bylo to čím dál těžší.
Mám dceru v Iráku. Jmenuje se Aida.
Žije s rodinou svého otce.
Opustila jsem manžela, takže jsem ji nemohla vzít s sebou.
Celé roky jsem se snažila dostat ji sem,
ale je tu mnoho požadavků na peníze,
bydlení a práci.
Poté, co jsme se potkali v továrně, by to možná šlo,
ale nevím, jestli byste to s Else chtěli.
Taky bychom po Else žádali hodně.
Doufám, že mě pochopíš a odpustíš mi.
Miluji tě. Zeinab.
To je rodinný podnik?
Naše dcera June je budoucností továrny.
A stejně jako ostatní členové rodiny se i ona s velkým nasazením učí řemeslu.
Chápu.
-Nabídněte si. -Díky.
-Jaká je receptura? -To je rodinné tajemství.
Chutná to jako domov.
Moc vám děkuji. Je to vlastně naše motto.
-Jsou vynikající. -Díky.
A kde je Rashid Niels Agger?
Určitě se s ním setkáte, až budete příště v Dánsku.
-Pane Aggere! -Vítejte.
-Pane Aggere, jak se máte? -Dobře. A vy?
Dobře.
Moc rád vás vidím. Už jste ochutnal naše sušenky?
-Vynikající. -Děkuji.
Všichni jsme na ně hrdí. Víte...
všechny naše sušenky děláme s láskou.
České titulky Iveta Petrčková S PRO ALFA CZ, a.s. 2023