‫- לפני 2,000 שנה -‬
‫אז אפילו אתה בוגד בי…‬
‫ספארדה.‬
‫רק עכשיו, כשאני נע על כדור הארץ,‬
‫לפתע איבדת את הנחישות שלך.‬
‫אז עליי להוסיף עוד קבר אחד‬ ‫לצורך הקמת מקאי החדשה שלי.‬
‫היחיד שאתחרט עליו.‬
‫הוד מעלתך.‬
‫דבר.‬
‫למרגלים שלנו בכדור הארץ‬ ‫יש חדשות על נילו אנג'לו.‬
‫הוא הצהיר על עצמו בגלוי בפני הספיינס‬
‫באמצעות משהו שהם מכנים "טלוויזיה".‬
‫הוא דיבר איתם על ארנב לבן.‬
‫עכשיו נראה שהוא נעלם.‬
‫אני מבין.‬
‫זה הכול?‬
‫אדוני,‬
‫למה אתה נותן אמון בלתי פוסק‬ ‫בצאצא השפל של הבוגד בממלכתנו?‬
‫שקול בתבונה, בייוולף,‬
‫אם אתה רוצה להעלות שאלות‬ ‫לגבי מי מהחיילים שלי ראויים לאמוני.‬
‫הוד מעלתך.‬
‫למה אתה מתגנב שם למעלה, ליצן?‬
‫אני מתנצל בענווה, אדוני.‬
‫החטיף שלי ברח ממני.‬
‫מנדס נחוש בדעתו‬
‫לתת לכל נבל בוגדני‬ ‫ושוכן מערות במקאי להיכנס לחצרו.‬
‫אתה דוחה כמעט באותה המידה‬ ‫כמו בן הכלאיים המתועב.‬
‫למרבה המזל, אתה לא יודע‬ ‫עד כמה אתה מצחיק, אחרת הייתי מובטל.‬
‫"הספיינס הגיעו עם צבאותיהם‬
‫"להילחם במלך האדיר ביותר‬
‫"הם הכו בו בכל עוצמת הממלכה שלהם‬
‫"והמלך שלנו אמר‬
‫"'טוב, היי, זה קצת כאב'‬
‫"אז מנדס חיסל את הצבאות האלה‬
‫"המגן שלנו, האלוף שלנו, המנצח שלנו‬
‫"והספיינס צריכים לפחד‬ ‫שכל עולמם יהיה הבא בתור‬
‫"כי הספיין הטוב היחידי הוא‬
‫"ארוחת ערב"‬
‫למה?‬
‫היינו אמורים רק לדחוף אותו דרך הבקע.‬
‫אתה באמת נושם את האוויר הזה כל הזמן, אה?‬
‫תמקד את האפלה שלך.‬ ‫זה יעזור לך לנשום יותר בקלות,‬
‫ולשרוד.‬
‫הרבה יותר טוב.‬
‫מעולם לא יכולת להשאיר אותי לבד, אח קטן.‬
‫תוכנית חסרת היגיון.‬
‫לא יכולתם לעצור אותנו בכדור הארץ.‬
‫אתם באמת מאמינים שתוכלו לעשות את זה כאן,‬
‫בעולם שהוא שלנו בזכות?‬
‫זה לא יהיה נחוץ.‬
‫גוזל השלטון.‬
‫קיוויתי ללידה מחדש שלך‬
‫כדי שהפעם אוכל לוודא שדבר ממך לא יישאר.‬
‫אפילו בזיכרון.‬
‫היית המשרת שלי הרבה יותר‬ ‫מכמות הזמן שאתה מעמיד פנים שאתה מלך.‬
‫הבסת אותי רק כי טמנת לי מארב,‬
‫ואנחנו לא אותה ישות שהכרת פעם.‬
‫לא, אתה חלש יותר.‬
‫החרב של אבא. אנחנו חייבים לסגור את הבקע!‬
‫הדרך היחידה עכשיו‬ ‫היא להפריד בין הקמע לבין החרב,‬
‫לפני שהשרידים האחרונים של המחסום נעלמים.‬
‫ואם הם ייעלמו?‬
‫בלי הכוח של ספארדה עצמו,‬ ‫אי אפשר לאטום שוב את הבקע.‬
‫עשרים ושמונה תקופות חיים‬
‫כדי לחיות לרגע כאל.‬
‫תמורה הולמת.‬
‫מנדס. חשבתי שתהיה גדול יותר.‬
‫אתה רואה, נילו אנג'לו,‬
‫לולא היד המכוונת שלי,‬
‫היית מתבוסס באותה בורות מטופשת כמוהו.‬
‫מספיק.‬
‫אני יודע את האמת.‬
‫החיילים שהרגו את אימא שלנו‬
‫ועינו אותי עד סף מוות היו שלך.‬
‫עיצבת אותי לכלב התקיפה מרצון שלך.‬
‫כן, ועיצבתי אותך היטב.‬
‫היום מסרת לידיי‬ ‫את האיום הגדול ביותר על מקאי,‬
‫והרסת את המחסום של אביך.‬
‫כדור הארץ בשל להתרחבות שלנו.‬
‫אתה לא תגיע לשם.‬
‫באת לכאן כדי לנקום במנדס.‬
‫אם כך, אולי נסכים סוף סוף על משהו.‬
‫בן הכלאיים מראה את נאמנותו האמיתית.‬
‫שניפטר מהטעויות‬ ‫של ספארדה בשבילך, הוד מעלתך?‬
‫לא. ארגוסאקס רצה לפרק אותנו באמצעות כאוס.‬
‫כדי לשרוד, מקאי זקוקה לאחדות בקרב כל בניה.‬
‫זו המפלצת שהרסה את חיינו‬
‫ועכשיו רוצה לשעבד שתי ממלכות.‬
‫אנחנו חייבים לעצור אותו.‬
‫כל מה שעשיתי, נילו, ורג'יל,‬
‫היה הכרחי כדי לטהר אותך‬ ‫מהחולשות הספייניות שלך.‬
‫אל תעליב אותי עם עוד שקרים.‬
‫להשאיר אותי לצידך‬ ‫היה נקמה מעוותת שלך על בגידתו של אבי.‬
‫שום דבר אחר.‬
‫אילו רצוני היה לנקום,‬
‫למה לשחרר אותך מהצינוק שלי?‬
‫למה להתאמץ ולאמן אותך,‬ ‫כדי לעזור לך לשחרר את הכוח האמיתי שלך?‬
‫אז מה זה היה, אם לא נקמה?‬ ‫-הכנה.‬
‫כל מה שעברת בפקודתי נועד להכין אותך‬
‫לצעוד לכדור הארץ כיד ימיני,‬
‫כדי שנוכל לאחד את שתי הממלכות.‬
‫אל תקשיב לו.‬
‫הוא רק רוצה לשלוט בך.‬
‫אתה לעולם לא תחלוק בכוח.‬
‫עם כל ישות אחרת, לא.‬
‫אבל עם ספארדה…‬
‫מעולם לא שיקרתי לך בקשר לאבא שלך.‬
‫בוגד.‬
‫מי ייתן ושמו של ספארדה יהיה מקולל לעד.‬
‫הוא תמיד היה נאמן לי,‬
‫אפילו בתור יריב.‬
‫אני הוא זה שבגדתי במטרתי שלי.‬
‫אתה שקרן מזוין!‬
‫אבא שלנו שנא אותך!‬
‫הוא חסם את כדור הארץ‬ ‫כדי להגן עליו מפני הרוע שלך!‬
‫אתה לא יודע דבר על אביך שלך.‬
‫האם אתה רוצה להכיר אותו?‬
‫את ספארדה האמיתי?‬
‫אבא שלך כבר היה לוחם אגדי‬ ‫בימי שלטונו של ארגוסאקס.‬
‫בימים ההם, אני הייתי חסיד של ארגוסאקס,‬
‫כהן בכיר בחצרו.‬
‫ראיתי במו עיניי את ההוללות,‬
‫את השחיתות בלב שלטונו של הכאוס,‬
‫שם נשפך הדם המקאיאני הטהור ביותר‬ ‫כאילו היה של בן התערובת הנחות ביותר.‬
‫הגורל בחר בי לעצב מחדש‬ ‫את מקאי למיצוי הפוטנציאל האמיתי שלה.‬
‫מממלכה של כאוס,‬
‫לאור מנחה של מבנה.‬
‫אבל לא היה קל להשתלט על הממלכה‬ ‫כמו על הנחש עצמו.‬
‫לא היה מחסור באספסוף מושלה‬
‫שהמשיך להילחם בשם ארגוסאקס.‬
‫ספארדה היה בין הראשונים‬ ‫שהתגייס למען המטרה שלי.‬
‫הוא הבין שמקאי נזקקה לסדר.‬
‫אבא שלך, הוא הוביל את צבאותיי‬ ‫מניצחון מפואר אחד לאחר.‬
‫הוא היה הלוחם הכי אמיתי שלי,‬
‫בן הברית הכי איתן שלי.‬
‫יחד בנינו מקאי שהצדיקה את האגדה.‬
‫אך כשהמחשבות שלך סובבות ללא הרף‬ ‫סביב תבוסת היריבים שלך,‬
‫אתה מתחיל לראות אויבים בכל פינה אפלה.‬
‫ספארדה ראה שלא יכולתי‬ ‫לשלוט במקאי כפי שהיה עליי לעשות,‬
‫לא כל עוד הדם שלי בער רק לצורך כיבוש.‬
‫זה הרגע שבו הוא כיסח‬ ‫את תחת השיש המזויף הענק שלך?‬
‫ספארדה מיצה כל דרך להשפיע עליי.‬
‫ורק אז האלוף האדיר שלי הפנה את חרבו נגדי.‬
‫נלחמנו זה בזה ברחבי יבשות מקאי.‬
‫אף אחד מאיתנו לא יצא כשידו על העליונה.‬
‫עד שלבסוף ספארדה ראה את הפתרון היחיד.‬
‫להגביל את שאיפותיי בכוח.‬
‫אתה גורם לזה להישמע‬ ‫כאילו הוא הקים את המחסום למענך.‬
‫לא בשביל מיליארדי בני האדם‬ ‫שהוא הציל ממוות.‬
‫או גרוע מזה, מנפילה לידיך.‬
‫לספארדה הייתה משיכה מסוימת לכדור הארץ,‬
‫כפי שספיינס עשויים‬ ‫לצפות בנמלים יוצרות דפוסים בעפר.‬
‫אל תטעה ותחשוב שזו הייתה דאגה לחייהם.‬
‫היה לו אכפת מחייה של אחת לפחות.‬
‫אתה חושב?‬
‫אתה לא באמת מאמין…‬ ‫-לא הכרתי את אימא שלכם.‬
‫אבל אני יודע מה היא בוודאי הייתה.‬
‫דבר בעל יופי, נכון?‬
‫תכשיט שמושך את העין.‬
‫ברגע שספארדה סיפק את סקרנותו,‬
‫הוא נטש את אווה לגורלה.‬
‫ונטש אתכם.‬
‫אין לך זכות להגיד את שמה!‬
‫אבא שלנו אהב את אימא. הוא אהב אותנו!‬
‫היא אמרה שהוא אהב אותנו.‬
‫הוא לא היה שם כדי לומר דבר.‬
‫מקאיאני בסדר הגודל של ספארדה‬
‫לא יכול להרגיש אהבה למשהו שפל כמו ספיינית.‬
‫כמה זמן הוא היה לצידה של אימכם?‬
‫חמש שנים?‬
‫עשר?‬
‫הוא היה לצידי במשך מאות שנים.‬
‫הוא מנסה להיכנס שוב לראש שלך!‬
‫הוא הרג את אימא!‬
‫היא הייתה חייבת למות.‬
‫תראה כמה חלש,‬
‫כמה מושחת מרגשות ספייניים‬ ‫הוא אחיך בעקבות ההשפעה שלה.‬
‫התכוונתי ששניכם תילקחו.‬
‫לפחות הצלחתי להציל‬ ‫את אחד היורשים של ספארדה.‬
‫הפכתי אותך לממשיך הדרך האמיתי של ספארדה.‬
‫עכשיו בוא איתי לכדור הארץ.‬
‫ורג'יל!‬
‫הדם ששפכתי בשבילך‬
‫יהיה כאין וכאפס לעומת מה שיבוא!‬
‫תהרגו את בני הכלאיים האלה!‬
‫תקשיב, ורג'יל.‬
‫בוא נחשוב על זה שוב.‬
‫אנחנו לא צריכים להילחם בו עכשיו.‬
‫נוכל לחזור לכדור הארץ.‬
‫אתה ואני. נסגור את הבקע‬ ‫כדי שלא יוכל לבוא בעקבותינו.‬
‫נבוא לחסל את מנדס כשנהיה מוכנים.‬
‫אבל איבדתי כל כך הרבה‬ ‫במרדף עיוור אחר נקמה.‬
‫אני לא יכול להסתכן באובדן שלך.‬
‫לא שוב. לא כשרק חזרת אליי.‬
‫אתה לא מבין, אח קטן.‬
‫למרות הכול, מנדס דובר אמת.‬
‫אבא שלנו השאיר אותנו להגן על עצמנו.‬
‫וההגנה האמיתית היחידה היא כוח.‬
‫אני יכול לאסוף מספיק כוח‬ ‫כדי שדבר לא יאיים עליי.‬
‫לשלוט בעולם שלי, במקום להילחם בו.‬
‫אתה בוחר בו?‬
‫לא. אני בוחר בבית שלי.‬
‫במקאי.‬
‫באותו לילה, אילו התחלפנו במקומות,‬
‫האם הגורל שלנו היה שונה?‬
‫האם לי היו את חייך,‬
‫ולך את שלי?‬
‫לא!‬
‫למה?‬
‫כל מה שאמרת על בני אדם הוא נכון.‬
‫אני אסיר תודה לך‬ ‫על שטיהרת אותי מהריקבון שלהם.‬
‫לרוע מזלך,‬
‫אתה גם הרגת את אימא שלי.‬
‫מקאי אכן תפלוש לכדור הארץ.‬
‫כשאני המלך שלה.‬
‫אתה דומה יותר לאביך אפילו מכפי שאתה יודע.‬
‫קדימה.‬
‫בוא נראה אם תוכל להצליח‬ ‫במקום שבו הוא נכשל.‬
‫דנטה,‬
‫אני מאמינה שאתה בחיים.‬
‫ושהגעת לדייט שלנו.‬
‫סליחה שלא יכולתי להיות שם.‬
‫משהו צץ.‬
‫יש משהו שמעולם לא סיפרתי לך.‬
‫גם אימא שלי נרצחה לנגד עיניי.‬
‫כשזה קרה, הייתי רק ילדה תמימה וחסרת אונים.‬
‫בדיוק כמוך.‬
‫לא הבנתי את זה בהתחלה,‬
‫מה כל הזמן משך אותנו זה לזה,‬
‫אבל עכשיו אני רואה שאנחנו לא היינו הסיבה.‬
‫אלה היו שני הילדים הפגועים ההם,‬
‫שסוף סוף זיהו את הכאב שלהם אצל מישהו אחר.‬
‫זו הייתה הרגשה כל כך טובה‬ ‫להיות מובנת לרגע,‬
‫כמקום מפלט לזמן קצר.‬
‫דנטה,‬
‫הלוואי שיכולתי להתעלם מהכאב שלי‬ ‫באותו אופן שאתה יכול.‬
‫אבל אני חייבת להמשיך לרוץ לעברו.‬
‫להתעמת איתו.‬
‫זו התקווה היחידה שלי להרוס אותו.‬
‫אז לשם מועדות פניי.‬
‫להרוג את המקור.‬
‫- דיינר פרדי -‬
‫אחרי מתקפת שדים הרסנית שנייה‬ ‫על העיר ניו יורק,‬
‫צבא ארה"ב הכריז על משטר צבאי,‬ ‫בנימוק של הגנה על ביטחון כל האמריקאים.‬
‫בעוד איומי שדים מרחפים‬ ‫עקב תקיפות עתידיות אפשריות של הגיהינום,‬
‫הוטל עוצר לזמן בלתי מוגבל.‬
‫אני מניחה שזה מסתיים כמו שזה התחיל.‬
‫בזה שאני בורחת כמו פחדנית,‬
‫ומשאירה אותך מאחוריי.‬
‫אתה הראית לי‬ ‫שלא הדם שלנו הוא שמגדיר אותנו.‬
‫אלה הבחירות שלנו.‬
‫אתה המיטב שבאנושות, דנטה.‬
‫ומקומי הוא עם הרע ביותר שבה.‬
‫תראו, תראו, מרי.‬
‫באה לבקר את אבא היקר?‬
‫בואי ניתן להם מופע!‬
‫אל תדאג, ורג'יל.‬
‫זה יהיה אתה ואני, יחד.‬
‫לנצח.‬
‫תרגום כתוביות: אורית זיו‬