FA 2000 ANYS
Fins i tot tu et gires contra mi…
Sparda.
Ara que tinc la Terra a la mira,
de cop i volta et fas enrere.
Si és així, els fonaments del meu Makai s'alçaran sobre una tomba més.
L'única tomba que no hi voldria.
Majestat.
Digues.
Els nostres espies a la Terra porten notícies de Nelo Angelo.
Va revelar la seva identitat als sàpiens
a través d'un artefacte que anomenen "televisió".
Els va parlar sobre un "Conill Blanc".
Després d'allò, es va esfumar.
Entesos.
Res més?
Senyor,
¿com és que dipositeu una confiança absoluta
en el detestable fill d'aquell que va trair el nostre reialme?
Mesura bé les teves paraules, Beowulf.
Planteja't si de debò vols qüestionar en quins soldats puc confiar.
Majestat.
Què fas rondant per aquí, Bufó?
Ai, li demano disculpes, senyor.
El meu berenar s'intentava escapar.
Mundus sembla decidit
a deixar que tot escurçó traïdorenc de Makai formi part de la seva cort.
Ets gairebé tan repugnant com aquell mestís menyspreable.
Sort que no es presenta a bufó, perquè si no m'enviarien al carrer.
Els sàpiens vingueren amb les seves tropes
per combatre el més gran dels monarques.
El van escometre amb tota la força que posseïa el seu regne.
Però el nostre senyor va exclamar:
"Em feu pessigolles."
Així doncs, Mundus assolà els exèrcits.
El nostre protector, el nostre campió,
el nostre vencedor!
I els sàpiens farien bé de preocupar-se, puix el seu món serà el següent.
Perquè l'únic sàpiens que apreciem és…
el que hi ha per sopar.
Es pot saber què fots?
Hem dit que només l'enviaríem a l'altra banda.
Com coi pots respirar aquest aire?
Concentra la foscor que dus dins.
T'ajudarà a respirar millor
i a sobreviure.
Ara millor.
Mai has sabut deixar-me en pau, germanet.
Quin pla més forassenyat.
No ens heu pogut aturar a la Terra,
¿què us fa pensar que ho podreu fer aquí,
en un món que ens pertany?
No caldrà.
L'usurpador…
Fa temps que espero el teu renaixement,
per poder-me assegurar que, aquesta vegada, no queda res de tu.
Ni tan sols en el record.
Has sigut el meu súbdit molt més temps del que has estat jugant a ser rei.
No m'hauries vençut sense parar-me una emboscada.
Ja no som el mateix ésser que vas conèixer en el passat.
Tens raó.
Ara ets més dèbil.
L'espasa del papa… Hem de tancar el portal!
L'única manera és arrencar l'amulet de l'espasa
abans que el poc que queda de la barrera desaparegui.
I si desapareix?
Sense el poder del mateix Sparda l'escletxa ja no es podrà tancar.
Vint-i-vuit vides
per viure com a déu per un sol instant.
Ha valgut la pena.
Mundus.
T'imaginava més gros.
Ho veus, Nelo Angelo?
Si no t'hagués guiat,
viuries en la mateixa ignorància que ell.
Ja n'hi ha prou.
Ara sé la veritat.
Els que van matar la nostra mare i em van torturar fins al caire de la mort
seguien les teves ordres.
Vas fer de mi el teu lleial gos de presa.
Tens raó.
I em complau el resultat.
Avui m'has servit amb safata el principal l'enemic de Makai
i has destruït la barrera del teu pare.
Per fi la Terra està llesta per rebre'ns.
No deixaré que t'hi acostis.
Així que has vingut a venjar-te del Mundus.
Mira, per una vegada estem d'acord en una cosa.
Finalment, l'híbrid demostra a qui és lleial en realitat.
Voleu que ens desfem dels errors de Sparda, majestat?
No.
L'Argosax volia destruir-nos per mitjà del caos.
Per sobreviure, Makai necessita que tots els seus fills estiguin units.
Aquest monstre ens va destrossar la vida
i ara vol esclavitzar dos regnes.
L'hem d'aturar.
Tot el que vaig fer, Nelo…
Vergil…
Tot ho vaig fer per tal de purgar les teves debilitats com a sàpiens.
No m'insultis amb més mentides.
Acollir-me va ser la teva manera retorçada de venjar-te del meu pare.
I res més.
Si només hagués anhelat venjança,
creus que t'hauria tret de la masmorra?
Per què fer l'esforç d'entrenar-te i d'ajudar-te a desfermar el teu poder?
Si no era venjança, què era?
Visió de futur.
Tot allò a què t'he sotmès era per preparar-te
per marxar sobre la Terra com la meva mà dreta,
i ajudar-me a unir els dos mons.
No li facis cas.
Només et vol controlar.
Tu mai compartiries el poder amb algú altre.
Amb qualsevol altre, no.
Però amb l'Sparda…
Jo mai et vaig mentir sobre el teu pare.
Aquell desertor…
Que el nom de Sparda quedi maleït per tota l'eternitat.
Sempre em va ser lleial,
fins i tot com a adversari.
Vaig ser jo, que vaig perdre de vista el meu propòsit.
Ets un puto mentider!
El nostre pare t'odiava!
Va barrar la Terra per protegir-la de tu!
No saps res del teu propi pare.
Voleu saber com era?
L'Sparda de veritat?
El vostre pare ja era un guerrer llegendari
en l'època en què governava l'Argosax.
En aquell temps, jo era un deixeble d'Argosax,
un summe sacerdot de la seva cort.
Vaig ser testimoni del llibertinatge
i la corrupció que impregnaven el mandat del caos,
en què la sang makaiana més pura
es vessava tan alegrement com la del mestís més insignificant.
El destí m'havia escollit perquè guiés Makai
vers el seu veritable potencial.
Per transformar un regne de caos
en un exemple d'ordre.
Però el regne no va claudicar amb la mateixa rapidesa que la serp.
No eren pocs els que encara bramaven
i combatien en nom de l'Argosax, encegats.
Però l'Sparda va ser dels primers que va unir-se a la meva causa.
Ell comprenia a la perfecció que Makai necessitava ordre.
El vostre pare va guiar els meus exèrcits de victòria en victòria.
Era el meu guerrer més fidel,
el meu aliat incondicional.
Amb ell, vaig construir un Makai digne de les llegendes que suscitava.
No obstant això, a força de pensar sense descans
en la derrota dels teus adversaris,
comences a veure enemics a cada ombra.
L'Sparda va saber veure que no estava en condicions de governar,
si més no mentre no hagués saciat la meva set de conquesta.
I llavors és quan et va fer una cara de marbre nova?
Va intentar fer-me canviar de parer per tots els mitjans.
I, quan els va exhaurir, el meu campió va girar-se'm en contra.
El combat va tenir lloc per tots els continents de Makai.
Cap dels dos aconseguia superar l'altre.
Al final, l'Sparda va veure que només hi havia una solució:
contenir la meva ambició per la força.
Fas que sembli que aixequés el mur pel teu bé,
no per salvar milers de milions d'humans de la mort.
O encara pitjor, de caure a les teves mans.
És cert que l'Sparda sentia certa fascinació per la Terra,
igual que els sàpiens que observen les formigues desfilar als seus peus.
Però això no implica preocupar-se pel seu benestar.
Sí que ho feia, com a mínim per a una persona.
Tu creus?
- Au, va, ara no em… - Jo no coneixia la vostra mare.
Però me la puc imaginar.
Era tota una bellesa, oi que sí?
Una galindaina que li va entrar pels ulls.
Un cop satisfeta la seva curiositat,
l'Sparda va abandonar l'Eva a la seva sort.
I també a vosaltres.
Com t'atreveixes a dir el seu nom?
El pare l'estimava. I a nosaltres també!
Això és el que ella ens deia.
Ell no hi era per dir la seva.
Un makaià de la talla de l'Sparda
no pot sentir amor per una cosa tan banal com una sàpiens.
Quant de temps va estar amb ella?
Cinc anys?
Deu?
A mi em va fer costat durant segles.
No deixis que t'infli el cap!
Que va matar la mama, hòstia!
Havia de morir.
Mira que dèbil és ton germà.
La sensibleria pròpia dels sàpiens l'ha corromput
per la influència d'ella.
La meva intenció era que us portessin a tots dos.
Però almenys vaig poder salvar un dels hereus de l'Sparda.
T'he convertit en el seu digne successor.
Vine amb mi a la Terra.
Vergil!
La sang que he vessat per tu
no serà res, en comparació a la que vindrà!
Acabeu amb els maleïts híbrids!
Escolta, Vergil.
No ens precipitem.
No cal que ens hi enfrontem avui.
Podem tornar a la Terra.
Els dos junts.
Si tanquem l'escletxa, no podrà seguir-nos.
Tindrà el que es mereix quan estiguem llestos.
He perdut tantes coses buscant venjança a cegues…
No vull perdre't a tu també.
Aquesta vegada no, ara que t'he recuperat.
No has entès res, germanet.
Malgrat tot, Mundus diu la veritat.
Des que el pare ens va deixar ens hem hagut de protegir sols.
I l'únic que ofereix protecció de debò és el poder.
Puc fer-me prou fort per no haver de témer cap amenaça,
per controlar el meu món, en lloc d'enfrontar-m'hi.
El vols triar a ell?
No. Trio casa meva.
Makai.
Si aquella nit haguessis estat en el meu lloc,
hauria canviat, el nostre destí?
¿Tindria jo la teva vida
i tu la meva?
No!
Per què?
Tot el que has dit sobre els humans és cert.
T'estic agraït per haver-me salvat de la seva putrefacció.
Per desgràcia per a tu,
també vas matar la meva mare!
Un dia, Makai conquerirà la Terra.
Però serà amb mi com a rei.
No saps com t'assembles al teu pare.
Molt bé, doncs.
A veure si aconsegueixes triomfar allà on va fracassar ell.
Dante,
estic segura que estàs viu.
I que has vingut a la cita.
Em sap greu deixar-te tirat.
M'ha sorgit un imprevist.
Hi ha una cosa que no t'he dit.
A la meva mare també la van matar davant meu.
En aquell moment, jo només era una nena indefensa.
Igual que tu.
Al principi no entenia
què era el que ens atreia mútuament,
però ara sé que no era cosa nostra.
Eren aquelles dues criatures perdudes
que per fi trobaven algú altre que compartia el seu dolor.
Va ser reconfortant sentir que m'entenien,
tenir un refugi passatger.
Mira, Dante,
tant de bo pogués deixar de banda el meu dolor com fas tu.
Però jo he d'anar-lo a buscar i plantar-li cara.
Si no, mai el podré destruir.
És allà, on em dirigeixo.
A arrancar-lo d'arrel.
CAFETERIA FREDY
Després d'un nou devastador atac demoníac a Nova York,
l'exèrcit ha instaurat la llei marcial per vetllar per la seguretat del país.
Com que hi ha la possibilitat de més atacs provinents de l'infern,
s'ha imposat un toc de queda.
Acabem com vam començar:
amb mi fugint com una covarda
i deixant-te a l'estacada.
M'has ensenyat que no és la sang el que ens defineix,
sinó les nostres decisions.
Ets el millor de la humanitat, Dante.
I jo pertanyo a la seva pitjor part.
Mira-la, la Mary!
Que vens a veure el teu estimat pare?
Doncs que comenci l'espectacle!
No et preocupis, Vergil.
Sempre estarem junts, tu i jo.
Fins al final.
Subtítols: Marina Torruella Bonsoms