Det är ni, eller hur?
Den store D'Artagnan?
D'Artagnan är mitt namn.
Om storhet skall medfölja mitt namn får andra avgöra.
Era ädla handlingar talar för sig själva. Jag har länge velat träffa er.
Ett sedvanligt sätt hade varit att boka ett möte, inte smyga in på mitt rum.
Får jag fråga hur du lyckades ta dig in hit?
Jag blev vän med en av era tjänsteflickor som serverar er mat.
-Hon var väldigt hjälpsam. -Och väldigt vänlig, utan tvivel.
Din uppfinningsrikedom är imponerande.
Men frågan kvarstår: varför bad du inte om ett möte på sedvanligt vis?
Jag önskar mer än ett sedvanligt möte, sir.
-Minsann? -Tillåt mig förklara.
Ni har varit en stor inspirationskälla.
Så betydande att jag tog reda på hur ni egentligen blev en av musketörerna.
Egentligen?
För att bli en musketör krävs väl två års träning i akademin?
Ja.
Men om en kandidat utför ett hjältedåd som imponerar på er...
Efter eget godtycke kan jag utnämna en kandidat till konungens musketör.
Så var visst fallet när ni utmanade tre av de mest kända musketörerna:
Athos, Porthos och Aramis.
Och ni hade självaste kungen som publik.
Du får det att låta enkelt, unge man. Men det finns inga genvägar.
-Men är det inte sant? -I stora drag.
-Är det så legenden lyder? -Javisst, sir.
Och därför har jag, Philippe Gastonne, kommit hit idag för att utmana er.
-Du? Utmana mig? -Accepterar ni, sir?
Du är bara pojke. Hur gammal är du?
Inte yngre än er när ni utmanade musketörerna.
-Lägg ned värjan, Philippe. -Jag tänker inte gå utan strid.
Jag är beredd, Philippe, att ge dig något mycket mer värdefullt-
-än bara en duell.
Det råkar vara så att jag håller på att skriva mina memoarer.
Något som du så ohövligt distraherade mig ifrån.
Du kanske är intresserad av att höra riktiga fakta.
Om jag har fel är jag säker på att det som hände var lika hjältemodigt.
Lyssna nu på vad jag har att säga.
Sen får vi se om du fortfarande vill duellera mot mig.
Nåväl, sir.
Nå, var börjar berättelsen?
På slagfältet vid La Rochelle, eller under kriget mot spanjorerna?
Hur gammal tror du att jag är, pojk?
Dessa fälttåg ägde rum innan jag föddes.
Min far, däremot, var välbekant med bägge.
Gascogne, 1625
Jag föddes i Gascogne, långt från alla stridigheter.
Jag var skyddad från krig, liksom resten av Frankrike.
Min far valde platsen medvetet när han slutade arbeta-
-för att kunna uppfostra sin son på en trygg plats.
Var den kommentaren riktad mot mig, sir?
Jag sa, var den kommentaren riktad mot mig?
Jag ser ingen annan här, så hur kan den ha varit riktad mot nån annan?
Mitt namn? Mitt namn är D'Artagnan.
Och jag tolererar inga fler spydigheter från er, sir.
Låt det blir en läxa. Och jag vill inte se er orsaka problem i Gascogne igen.
Charles? Var är du, min son?
Ursäkta, far. Jag skötte bara om hästarna.
Med din värja?
Du övar ju med den dag och natt.
Särskilt när det finns gårdsarbete. Har du funderat på syftet med den?
-Att försvara mig. -Jag förstår.
-Och hur mycket tar du betalt? -Hur sa?
-Hur mycket för att försvara dig. -Det är inget yrke, far.
Nej, det är det inte. Det är inte ett yrke.
Inte heller en bransch eller affärer.
Men att sköta en gård är ett yrke.
Men du har visst aldrig haft nån lust med det.
-Vi klarar oss väl fint? -Ja, om jag sköter gården.
Det finns alltid arbete på en gård: mata hönsen, rykta hästar, så frön.
Och nu när din mor är borta finns det hushållssysslor att göra.
Vad tänker du göra när jag är borta?
-Försöker far säga mig nåt? -Ja, min son.
Mår far inte bra?
-Gode gud, hur lång tid har far kvar? -Var inte så dum! Jag är inte sjuk.
Jag försöker säga att det är på tiden att du beslutar vad du vill göra sen.
Du är nästan 18 år. I din ålder hade jag redan slagits i Dordogne.
-Jag kan strida. Ge mig en chans. -Ge mig den.
Det är dags att du skaffar ett riktigt yrke. Du behöver inte den här.
-Far har lärt mig att slåss med värja. -Har du aldrig funderat på varför?
Vi bor i en fredfull provins. Enda knipa du hamnat i har du själv skapat.
-Jag har haft värjan sen jag var liten. -Den här leksaken är ingen värja.
Det här är en värja.
Vad tycks?
Den är otroligt vacker. Var kommer den ifrån?
Värjan gavs till mig av en man som en gång var min granne.
Monsieur de Treville. Säger det namnet dig nåt?
Treville?
Vi krigade sida vid sida många gånger.
Vi stred mot spanjorerna, vi stred mot hugenotterna.
Vi stred mot alla som förde krig mot kungen och kardinalen.
Den här värjan var hans avskedsgåva till mig när våra vägar skildes.
Jag drog mig tillbaka här i Gascogne, han tjänade under kung Ludvig XIV-
-som musketörernas kapten - en tjänst som han innehar än idag.
Musketörernas kapten?
Där han inbringar en lön på 10 000 kronor om året.
Han är, skulle man kunna säga, en inflytelserik man.
Inte bara det, han är även delvis ansvarigt för att du finns.
Hur då?
Han framförde ett budskap till din mor från mig - jag bad om hennes hand.
Vi var båda ute i fälttåg.
Han var stationerad nära Rochelle där din mor bodde som ung flicka.
På vägen mot La Rochelle stred monsieur de Treville mot fiender-
-inte mindre än tre gånger.
Han korsade floder, han trotsade skogsbränder i närheten av Lyon.
När han kom till La Rochelle var mitt brev så nedsvärtat och blött-
-att det var oläsligt.
Som tur är var monsieur de Treville vänlig nog-
-att bedöma brevets innehåll.
Och som tur var accepterade hon förfrågan.
På tal om brev. Jag har nu skrivit till monsieur de Treville-
-och påmint honom om vår vänskap. Jag har bett att han ska överväga dig-
-som potentiell medlem av kungens musketörer.
Jag? Musketör?
Ryttare hos kungen själv.
Kommer de att acceptera mig?
Din styrka och värjkonst kan inte bestridas.
Din karaktär är ännu lite oslipad.
Du är otålig och blir snabbt arg.
Inget som ett par års träning med musketörerna kan råda bot på.
Några år? Jag behöver inte några år för att hantera en värja.
Som sagt, du är otålig och blir snabbt arg.
Att vara en musketör handlar inte bara om fäktskicklighet. Men misströsta ej.
Monsieur de Treville är den mest ärevördige man jag har träffat.
Jag räddade hans liv vid fler än ett tillfälle.
-Han vet att han står i skuld till mig. -Jag vet inte vad jag ska säga.
Du måste ge det här brevet till de Treville i Paris.
Det är bara några dagsrittar bort. Du måste betala för logi när du är där.
Den här pungen innehåller femton guldmynt.
Håll uppsikt över den. Det finns många i Paris som gärna tar den ifrån dig.
Det samma gäller värjan, och i synnerhet brevet.
Tappa bort det på egen risk.
Och framför allt, låt inte ditt humör försätta dig i knipa.
Humör? Vilket humör?
Du tar varje leende som en skymf. Till och med en min är provocerande.
Din hand greppar värjans svärdsknapp tio gånger om dagen.
Inte ens korna vågar se dig i ögonen när du är på dåligt humör.
Jag vet att du har rättvisepatos.
Men kom ihåg:
Alla orättvisor är inte din uppgift att lösa.
Lyssna på monsieur de Treville, och gör mig stolt.
Nu råkas vi igen, sir.
Jag måste be er att kliva åt sidan. Jag har ett viktigt ärende i Paris.
Vägrar ni att lämna plats?
Jag säger det igen, sir. Jag har ett viktigt ärende i Paris.
Jag ska träffa monsieur de Treville, en av kungens musketörer.
Jag beordrar er att kliva åt sidan.
Nåväl.
Jag gav mig således iväg på min resa från Gascogne till Paris.
Resan dit var trivsam och utan händelser.
Det kanske fick mig att invaggas i en falsk känsla av välbehag.
Väl framme i Paris önskade jag att jag hade lyssnat bättre på fars råd.
Vilket råd? Att ha uppsikt över brevet eller att inte råka i knipa?
Både och.
Er berättelse har varit väldigt upplysande.
Jag trodde att ni var en man från enkla förhållanden - som jag själv.
Någon som är sin egen lyckas smed.
Nu vet jag den dystra sanningen.
Vi har tyvärr inte alla en far med viktiga kontakter.
Menar du att jag har alla mina bedrifter att tacka-
-för orden min far skrev i sitt brev till monsieur de Treville?
-Om min far var vän med musketörerna. -Vem är din far?
Ni kanske känner till honom. Jag gör inte det.
Aha! Inte konstigt att du är så förbittrad.
Ni kan inte döma mig nu när jag vet att ni har lyckats genom nepotism.
Du har ingen rätt att göra det antagandet...
...tills du har hört resten av historien.
Nåväl, fortsätt.
Väl framme i Paris bestämde jag möte med monsieur de Treville.
Jag hittade även boende, som min far hade sagt åt mig att göra.
Min stolthet över min fars kopplingar till musketörerna kunde inte döljas.
Jag informerade min hyresvärd om mitt uppdrag.
Och jag förmodar att han berättade för halva Paris.
-Det är väl inte så illa? -Det var vad jag trodde då.
Jag fick snart lära mig att Paris är mycket farligare än jag föreställt mig.
Ja?
Tack och lov att jag klarade mig hit!
Jag ser direkt att ni är den modige mannen som värden berättade om.
Är jag? Jag menar, det är jag.
-Är allt som det ska? -Nej, jag är i livsfara.
-Livsfara? Berätta mer. -Jag vet inte var jag ska börja.
Från början.
Det började för nästan en timme sen när en man såg mig gå in på Louvren.
-Louvren? -Har ni varit där?
-Jag kom hit i morse. -Jag rekommenderar det.
-Och den här mannen? -Visst ja, han såg väldigt ond ut.
Han var klädd i svarta kläder och hade ett långt ärr i ansiktet.
-Han och hans män hindrade min väg. -Med vilken avsikt?
Ni kan säkert föreställa er. De gjorde ingen hemlighet av det.
Jag vände om och sprang, men de följde efter mig som en flock med hundar.
Jag kan föreställa mig typen. De borde få lära sig en läxa.
-Säg mig, var finns dessa hundar nu? -De är här utanför.
-Här? -De följde mig ända hit.
-Jag kom hit för att be om hjälp. -Ni har tur som kom till mig.
Jag är inte rädd för några simpla skurkar.
-Hur många sa ni att de var? -Fyra eller fem.
Nåväl, ju fler desto bättre.
Ni väntar här medan jag kuvar dessa fyra hundar.
-Eller fem. -Just det.
Vänta! I fall ni inte återvänder...
Jag kommer definitivt att återvända.
Jag var så begeistrad av damen att jag glömde att fråga om hennes namn.
Eller något annat om henne.
Naturligtvis hittade jag inte en flock med hundar.
Jag var ung och dum, och istället för att inse att allt var ett knep-
-funderade jag på om jag kunde övertyga damen-
-att jag hade besegrat fienden, och vad för slags belöning jag skulle få.
Damen var försvunnen, så även mina pengar.
Dessutom var brevet borta, och jag skulle snart träffa de Treville.
-Vad gjorde ni? -Mötet var ju redan bestämt.
Vredga mannen genom att inte dyka upp?
Söka igenom hela Paris efter en dam jag inte visste något om?
Mitt enda val var att gå till mötet som planerat-
-och hoppas att monsieur de Treville var på gott humör.
-Gjorde ni det? -Inte riktigt.
Jag beordrades att vänta utanför, då de Treville hade brådskande affärer.
De Treville hade fler besökare som jag inte kunde se, men dock höra.
Tre herrar som jag genast tyckte illa om.
Vet ni vad kungen sa till mig i morse?
Vet ni det, mina herrar?
Nej, sir. Men vi hoppas att ni gör oss den äran och informerar oss.
Han sa att han i framtiden själv ska rekrytera sina musketörer, Aramis.
-Han ska utse kardinalens soldater. -Kardinalens? Varför?
Därför, Porthos, att han inser att hans tunna bottensats-
-måste friskas upp med ett gott vin.
-Tunn bottensats? Vem menar ni? -Jag menar dig, Athos.
Och du, Aramis.
-Och särskilt dig, Porthos. -Jag, sir?
Särskilt du.
Varför säger kungen så här?
För att han tidigare på dagen hade fått höra, från kardinalen själv-
-om de tre musketörerna som hängde kvar på Rue Ferou efter stängningsdags-
-och uppträdde bullriga och var allmänt störande!
När kardinalens vakter försökte gripa fyllhundarna bröt slagsmål ut-
-vilket orsakade skador på tavernan som jag måste betala ägaren för.
De tre musketörerna, som blev rejält misshandlade av vakterna-
-tillbringade sedan resten av kvällen med att nyktra till i kardinalens cell.
När jag, de Treville, musketörernas kapten, fick reda på detta-
-blev jag tvungen att be kardinalen släppa dem ur cellen.
Låter det här bekant, mina herrar?
Allt förutom biten när ni ber om vårt frisläppande.
Ja, sir, det kände vi inte till.
Jag blev uppriktigt bestört av det jag hörde.
Var det här kungens musketörer?
I Gascogne trodde vi att kardinalen nästan var lika mäktig som Gud själv.
Men de slogs mot hans soldater.
Alla känner till rivaliteten mellan musketörerna och kardinalens män.
Inte jag.
På den tiden talade man endast om sådant privat.
Men snart skulle jag få en inblick i musketörernas privata liv.
Ni måste väl känna till rivaliteten mellan våra soldater och Hans Eminens?
Självklart, sir. Det var därför vi gjorde motstånd.
Ni måste hålla med om att det vore stor skam-
-om vi tre bara hade gett efter för vakterna?
En skam undveks och ersattes av en ännu större.
-Förstår ni ens skadan ni åsamkat? -Vi kan säkert ersätta dem, sir.
Jag talar inte om skadegörelsen på tavernan.
Jag talar om musketörernas rykte!
Tre av mina bästa musketörer får stryk av ett par av kardinalens vakter.
-De överrumplade oss, sir. -Ni var väl inte i nåt skick att slåss.
De var fler än två. Jag skulle säga...fyra.
-Eller fem...eller sex. -Ja, sir. Minst sex.
Sex? Mot er tre?
Nåväl, kardinalens version av händelsen är måhända överdriven.
Vi vore ytterst tacksamma om vår version är den som når kungen.
Kommer inte på fråga!
Jag har vidarebefordrat en version om tre musketörer under utbildning-
-som är av ringa vikt, och som redan har förlorat sina jobb.
Jag är inte den sortens man som med lätthet kan agera oärligt.
-Jag hoppas att jag slipper ångra det. -Självklart, sir.
Jag vet inte vem du är, pojke. Men Gud förbjude om du har dåliga nyheter.
-Ja? -Jag har ett avtalat möte, sir.
Hur sa? Tala högre, pojk.
Jag har avtalat ett möte med er, sir.
-Det är idag, sir. -Låt mig se...
Dessa möten avtalas av andra å mina vägnar.
Du kanske bara ska säga vad du vill.
Jag har rest från Gascogne. Min far, som ni känner, beordrade mig.
Jaså? Jag har mig veterligen inte några bekanta i Gascogne.
-Ni kände honom innan han slutade. -Hans namn?
D'Artagnan, sir.
D'Artagnan? Ja, det minns jag.
Du har ett brev till mig. Det ska bli intressant att läsa.
Din far var en utmärkt vapenbroder under flera fälttåg.
Jag läser gärna om hans senaste bravader.
Den största anledningen till att han skrev till er var i förhoppning om-
-att ni skulle ha vänligheten att låta mig ingå i ledet av musketörer.
Ingå i ledet?
Man anländer inte till Paris ena dagen, och blir en musketör den andra.
Man bjuds inte in utan att först ha klarat av flera fälttåg-
-eller utfört speciellt skickliga handlingar-
-eller genomgått två års utbildning.
Det är jag medveten om, sir. Min far har gett mig all nödvändig utbildning.
Det tror jag säkert.
D'Artagnan var en av de bästa soldater jag har haft nöjet att tjänstgöra med.
Om han så bara har fört över en liten del av hans färdigheter-
-blir du säkert en utmärkt kandidat.
Om du vill vara så vänligt att visa mig brevet med proviens-
-kan vi diskutera hur jag kan hjälpa dig.
Jag vore ytterst tacksam, sir.
Brevet, om jag får be.
Du har säkert inte kommit hela vägen från Gascogne utan det.
Nej, sir.
-Men... -Ja?
Jag beklagar att säga det, men igår föll jag offer för en simpel tjuv.
-En tjuv? -Ja, sir.
Tjuven stal femton kronor och brevet från min far.
Under vilka omständigheter?
Jag fick besök på mitt rum av en kvinna som var ovanligt vacker...
Berättade du för någon där att du skulle träffa mig och varför?
-Jag kan ha nämnt det. -Och kan du möjligtvis...
...ha nämnt att du hade ett brev som var adresserat till mig?
Jag trodde inte det var hemligt, sir.
Din far lärde dig att slåss som en musketör, men inget om världen.
Det här är Paris, pojk. Inte Gascogne.
Du måste hela tiden vara på din vakt mot alla slags knep.
Många skulle ge sin arm för ett brev adresserat till musketörernas kapten.
Oavsett innehåll så hittar de ett sätt att utnyttja det till deras fördel.
Monsieur de Treville informerade mig om då viktiga personer i Paris.
Rivaliteten mellan musketörerna och kardinalens män, särskilt Rochefort.
En man jag skulle passa mig för.
Det verkar vara en vana för män som blir kapten för kungens musketörer.
Att ge lektioner som ingen har bett om.
Jag råder dig till att lyssna till den här föreläsningen.
Om jag hade lyssnat på min far hade jag aldrig blivit av med brevet.
Philippe, om jag tillåts tråka ut dig en liten stund till...
...så förstår du varför jag borde ha lyssnat på monsieur de Treville.
-Menar ni att damen var spion? -Det är möjligt.
-Sa du att hon var ovanligt vacker? -Ja.
-Talade hon med spansk accent? -Jag har aldrig träffat en spanjor.
Hade hon sällskap av en man med ett ärr i ansiktet?
Hon var ensam, sir.
Och hon bestal dig på femton kronor?
Hon kanske bara var en simpel tjuv.
Hur som helst står du här framför mig-
-utan något brev eller bevis på att du är den du påstår dig vara.
Jag ser endast två tänkbara förklaringar:
Du är spion och har skickats hit i hopp om-
-att endast namnet monsieur D'Artagnan skulle räcka för mig-
-att jag skulle välkomna dig att bli musketör.
Eller, vilket är tusen gånger värre...
Du är verkligen son till D'Artagnan, men är så fullkomligt dåraktig-
-att du lät ett brev, adresserat till mig, falla i fiendens händer-
-som kan använda kunskapen för att smida ränker mot mig.
Vad var första alternativet?
-Dörren är bakom dig. -Ursäkta?
Dörren som du klev in genom. Var snäll och stäng den när du går ut.
Ja, sir.
Om du är son till min vän monsieur D'Artagnan så hälsa honom från mig.
Ja, sir.
Och mina djupaste sympatier för att han har en dåre till son som bär hans namn.
Jag såg henne precis! Damen som stal mitt brev.
Jag ska återfå det och bringa ära till namnet D'Artagnan igen.
-Ser du inte var du går, pojk? -Jag hade så bråttom.
Tänker du inte be mina vänner Athos och Porthos om ursäkt?
Som sagt, jag hade väldigt b...
Athos och Porthos?
Ni måste vara Aramis. Det var ni tre som fick de Treville på uselt humör.
Vet ni vilket bekymmer ni har orsakat mig?
Som vi har orsakat dig? Vet du vem du talar med?
Det gör jag.
Tre fyllhundar som tillbringade natten i kardinalens cell.
Var goda, kliv åt sidan.
-Fyllhundar? Tänker du tåla det? -Absolut inte.
Endast en av oss är en fyllhund, och det är inte jag. Ta tillbaka det, pojk.
Om nån av er kallar mig pojk en gång till...
-Vad händer då? Drar du din värja? -Duellering är olagligt.
-Men inte otänkbart. -Jag har inte tid.
-Den berömda ursäkten vid feghet. -Nu räcker det! Säg tid och plats.
-Jag? -Alla tre.
-Ni bestämmer själva ordningen. -Du beskyller oss för övertag.
Om en duell ska äga rum borde förutsättningarna vara rättvisa.
Som kungens musketör accepterar jag inget annat.
-Säg bara tid och plats. -Bakom fängelset, tidigt på morgonen.
Vid gryningen i morgon, vid gårdsplanen bakom fängelset.
Vi ses där, pojk.
Jag heter D'Artagnan av Gascogne.
Vad ska vi tro om honom?
Jag sätter en krona på att han inte dyker upp.
Jag sätter emot.
-Inte längre så bråttom? -Vill ni fortfarande duellera?
Inte här, pojk! Duell på offentlig plats är olagligt.
I morgon vid gryningen, precis som vi sa. Såvida du inte vill dra dig ur.
Som gentleman är jag alltid beredd att be om ursäkt om jag har förargat någon.
-Pojken anser sig vara en gentleman. -Jag ser inga här värdiga en ursäkt.
Vad än ni herrar är för något så ses vi i morgon vid gryningen.
-Fängelsets gårdsplan. -Jag kommer att vara där.
Apropå vårt vad, vi skulle kunna ändra förutsättningarna.
Och jag tänkte att du kommer att bli skyldig mig en krona.
Var det här omständigheterna när ni utmanade dem?
Jag föreställde mig en heroisk scen.
Jag utmanade inte musketörerna, det var de som utmanade mig.
Men ni antog utmaningen att ta er an alla tre.
Jag gjorde vad som helst för att komma fram. Jag ville bara hitta brevet.
-Javisst! Hittade ni kvinnan? -Jag vandrade runt Paris gator länge.
Men nej, hon kom undan.
Jag hade inte behövt oroa mig.
Utan min vetskap hade planer satts i verket för att hon skulle hitta mig.
Leker du med dig själv igen?
Vad?
Schackbrädet.
-Jag gillar att spela på båda sidor. -Jag ser det.
Rävspelet vid hovet är inte olikt ett parti schack.
Löparen rör sig hit, drottningen rör sig hit.
Och jag är alltid ett steg före.
Även Hans Eminens?
Allt jag gör är i Hans Eminens tjänst.
Du gjorde rätt i att stjäla detta, och ryktena talar sanning.
Pojken var på väg för att träffa de Treville.
-Var besöket av nån vikt? -Inte direkt.
Han är bara en ung pojke från Gascogne som drömmer om att bli musketör.
Men jag kan kanske få nytta av det.
Om han bara är en oskyldig pojke borde vi ge tillbaka hans ägodelar.
Han ska få tillbaka sina ägodelar, men först vill jag tala med honom.
-Varför? -Han har en koppling till de Treville.
Hans far stred tillsammans med de Treville, och räddade hans liv.
En man som de Treville känner sig nödgad att återgälda tjänsten till.
Om vi övertygar pojken om att utnyttja sitt inflytande å våra vägnar...
-Vad vill du att jag gör? -För honom till mig.
Hur? Han kommer inte att lita på mig igen.
Ge honom brevet som ett tecken på sveklöshet.
Om det inte fungerar hittar du säkert på ett sätt.
Det gör du alltid.
Du gör bäst i att komma ihåg vem jag är och vem jag arbetar för.
Hans Eminens kan enkelt avslöja ditt tarvliga förflutna.
Om han gör det finns det inget sätt för dig att undvika bödelns klinga.
Du betraktar dig själv som drottning, men du är endast en bricka i spelet.
-Du ser dig själv som kung. -Självklart.
Var försiktig, bonden rör sig snabbare.
Ja?
Du!
-Jag kom för att ge tillbaka den här. -Mina pengar.
Och be om ursäkt. Jag hade ingen aning om vem ni var när...
-När ni rånade mig som en simpel tjuv. -Förlåt mig.
Jag borde ha insett att det var ett trick.
Ni är inte den förste som låter sig luras, och inte den siste heller.
Väldigt få unga män, artiga som ni, skulle vägra hjälpa en dam i nöd.
Visst. Jag uppskattar att ni kom på andra tankar.
Varför ger ni tillbaka dem?
När jag insåg vem ni var och er relation till monsieur de Treville...
-Läste ni mitt brev? Var är det? -Jag skulle just berätta.
Jag behöver det! Ni får hellre behålla pengarna än brevet från min far.
Jag förstår. Brevet är i säkerhet, och ni kommer att få det tillbaka.
Ja?
Jag undrar bara om ni vill följa med mig.
Jag har en vän som hemskt gärna vill tala med er.
Tala med mig?
Varför?
Som sagt, när vi insåg vem ni var och er relation till de Treville...
-Det kan ni glömma! -Ursäkta?
Tack vare er har jag ingen relation till monsieur de Treville.
När han insåg att jag inte hade brevet fick jag ge mig av därifrån slokörad.
Men om ni har brevet, skulle han tänka om då?
Det är möjligt. Det är min enda chans.
Allt har gått snett sen jag kom till Paris.
Jag har tappat bort brevet, gjort monsieur de Treville arg.
Till råga på allt måste jag duellera mot de tre musketörerna vid gryning.
De kommer troligen att hugga mig i stycken.
-Mot de tre musketörerna? -Hur de lyckades bli det vet jag inte.
De är hemska människor. Athos, Porthos och nån mer.
-Aramis. -Ja, det stämmer! Hur visste ni det?
De tre namnen nämns ofta i samma andetag. De är ökända.
-Jag visste det. -Men, högst dugliga fäktmästare?
Och ni ska slåss mot alla tre? Hur kommer det sig?
Jag vet inte. Jag hamnar ofta i såna här situationer.
Min vän kanske kan hjälpa er.
Han har ett visst inflytande i hovet.
Ni är visst inte bara en simpel tjuv.
Min vän har ett förslag till er. Det kan visa sig vara värdefullt.
Eftersom jag inte ska bli musketör behöver jag en inkomstkälla.
Om jag återvänder till Gascogne utan något kommer min far att förkasta mig.
Då kan ni följa med mig.
Nu!
Ni ska inte utkämpa en duell, D'Artagnan.
En sådan vacker klinga är i tryggare förvar här, eller hur?
Ni vill väl inte att det blir stulet?
Stulen? Ska ni säga! Ni är ju den som stjäl saker.
Och jag ska ju följa med er. Så värjan är säkrare här, eller hur?
Ja, jag antar att ni har rätt.
Jag vet inte vad jag ska kalla er, milady.
-Det duger bra. -Milady?
Så ni föll för samma trick igen? Trots att ni visste att hon var spion?
Jag kan lova dig, Philippe, om du hade ett uns mänskligt blod i dig...
...hade du inte heller lyckats.
Ni kanske får reda på vilken sorts blod jag har. Ni lovade mig en duell.
-Jag har inte lovat något. -Om jag lyssnade på er...
Och jag är långt ifrån färdig! Vill du inte höra om fällan jag hamnade i?
Jag hoppas vi snart får höra om hjältemod. Hittills är det en komedi.
Jag har ingen aning om var jag tillbringade natten.
Kanske samma cell där Athos, Porthos och Aramis satt natten innan.
Vid gryningen blev jag bryskt väckt.
-Väl utfört arbete, milady. -Mannen med ärret.
-Nu måste du resa till England. -Är det Hans Eminens önskan?
-Ifrågasätter du hans vishet? -Nej, jag...
-Då ifrågasätter du mig. -Självklart inte.
Gör då som du blir tillsagd.
Milady, det verkar som om allt inte är vad det verkar.
Om du nånsin behöver min hjälp...
Jag tror inte du är i en position att lova det, D'Artagnan. Kanske en dag.
För fram honom.
Ursäkta för det något okonventionella sättet till inbjudan.
Okonventionella? Era män har tur att jag inte var beväpnad.
-Med värjan hade jag tagit deras liv. -Det betvivlar jag inte.
Men nu till anledningen till detta samtal.
Har ni mitt brev? Var är det?
-Självklart. -Får jag tillbaka det?
I sinom tid. Först har jag ett erbjudande.
Ni har inte direkt gjort ett gott första intryck.
Jag är rädd att såna här tilltag ibland är nödvändiga-
-när man står i direkt kontakt med kardinalen.
Arbetar ni för kardinalen? Då antar jag att ert namn är Rochefort.
Det stämmer. Jag är även, utan att överdriva-
-kardinalens ögon och öron, både i Paris och dess omnejd.
-Vad har damen för roll i det här? -Hon är inte ert bekymmer.
Ert bekymmer är monsieur de Treville.
Enligt brevet var han och er far goda vänner.
Om så är fallet skulle det garantera er en plats i hans tjänst-
-och en tjänst som en av musketörerna.
Det skulle kunna vara så om jag hade brevet.
Såg inte monsieur de Treville på er med blida ögon?
-Det gjorde han inte. -Bra! Då är ni inte skyldig honom nåt.
Jag föreslår att om jag ger er brevet igen-
-så ska ni besöka de Treville en andra gång.
Visa honom brevet, be om ursäkt eller böna honom-
-men se till att ni får er plats bland musketörerna.
Om ni är en av kardinalens män, varför vill ni då att jag blir musketör?
Vid anblick ska ni vara musketör-
-men i ert hjärta tillhör ni kardinalen, precis som jag.
-Jag visste att han inte skulle komma. -Pojken eller Porthos?
Ursäkta mina herrar, men ni vet att jag inte kan duellera på tom mage.
Ingen brådska, Porthos. Vår motståndare har svikit oss.
-Hur länge ska vi vänta? Solen är uppe. -Vi ger honom en timme.
En timme? Jag hade hoppats vara klar vid sex. Jag har ett frukostmöte.
-Du har redan ätit frukost. -Det här är munsbit före duellen.
-Mitt frukostmöte är med en dam. -Jag ska också träffa en dam.
-Vad för slags möte sker kl. 06.00? -Möte inleddes igår kväll.
-Om Gud vill, fortsätter det sen. -Vi ger honom några minuter till.
Ni vill att jag spionerar för kardinalen?
Ni är i allt väsentligt en musketör.
Ni kommer att erhålla en musketörs lön.
Ni kommer även att erhålla full lön som kardinalens vakt.
-Men ändå spion? -Det innebär inga risker för er.
Allt jag kräver är att ni ibland rapporterar om Trevilles förehavanden.
I vilket syfte?
Det är inte ert bekymmer.
Var det inte er fars högsta önskan att ni skulle bli musketör?
Det var det.
Men utan detta brev kommer det alltid att vara en dröm, aldrig en verklighet.
En sak till. Om ni inte arbetar för mig-
-kan jag inte garantera er säkerhet i en stor stad som Paris-
-eller ens att ni kommer levande ur cellen.
Valet är ert.
-Hur många minuter är några, Aramis? -Några till.
-Du längtar alltid efter att duellera. -Det är en sak som bekymrar mig.
Tänk om pojken kommer sent och upptäcker att vi inte är här.
Då tror han att vi är fega, och snart får halva Paris höra talas om det.
Tänk om ryktena når kardinalen, och sedan kungen?
Tror ni att de Treville vill höra vår version?
Med andra ord, du är fast besluten att vänta för att inte förlora vårt vad.
Det hör inte alls hit. En halv krona sa vi väl?
Det var en krona, Aramis. Det vet du mycket väl.
Några minuter till?
Jag kan aldrig gå med på ett så oärligt avtal!
Om jag träffar de Treville igen tänker jag berätta vad ni gör.
Varför tror du att Treville skulle tro på ett enda ord av det, utan det här?
Nej!
Utan det här brevet är ni bara en pojke från Gascogne-
-som aldrig kommer att bli något!
Mycket smart.
Tänker ni fortsätta så här hela dagen, D'Artagnan?
Jag har många ljus.
Nu räcker det!
Ta hand om honom.
Ta honom!
-Vi får inse att han inte kommer. -Då är du skyldig mig en krona.
-Ynkrygg! Vad sa han att han hette? -D'Artagnan av Gascogne.
Inte ett namn som kommer att gå till historien som ett av de stora.
Nu går vi.
Vänta lite!
Är det han?
Det ser ut som han springer för livet.
-Du kom till slut. Var är din värja? -Va?
Till vår duell. Du är sen!
Jag ber om ursäkt för det. Jag blev förhindrad.
-Vilka är dessa herrar? -Kardinalens män.
-De bär inte uniform. -Då är det tjuv och rackartyg på gång.
Jag minns mannen där bak från tavernan häromkvällen.
Fyra mot en pojke? Det verkar inte särskilt rättvist.
Fyra mot tre låter mer rättvist. Vad säger du, Porthos?
Jag säger att du gärna vill duellera, Aramis.
Om ni är kardinalens män avböjer ni väl inte en kamp mot musketörer?
Särskilt med oddsen på er sida.
Fyra mot tre är inte så illa, men fyra mot fyra är ännu mer rättvist.
-Pojken är visst inte så feg. -Mitt namn är D'Artagnan!
Nåväl, D'Artagnan. Låt oss se hur du slåss.
Jag föredrar en ädel duell, men jag förnekar inte att det där var rolig.
Är vi klara här? Det här måste väl till och med du vara nöjd med, Aramis?
-Vi har ju frågan om duellen. -Vad?
Den här unge mannen förolämpade oss och kallade oss fyllhundar.
-Han skulle kämpa mot oss alla tre. -Det stämmer.
-Men han saknar värja. -Han kan ta min.
Jag kliver åt sidan tills han har besegrat er två.
Vad säger du, D'Artagnan? Är du så modig som du påstår?
Tänker du verkligen genomföra det? Ta dig an tre musketörer på egen hand?
-Du har oddsen emot dig. -Jag sa att jag skulle göra det.
Jag backar aldrig ur en utmaning, oavsett oddsen.
Ta det lugnt, D'Artagnan.
Jag testade bara ditt mod.
Jag är glad att du är så modig som du påstår dig vara.
Duellering är trots allt olagligt.
Om du bryter mot lagen måste vi gripa dig.
Säg mig, vad hade du för avsikt med ditt möte med monsieur de Treville?
Jag hoppades få bli en musketör.
Vi kanske kan be om ett möte med monsieur de Treville.
Tillsammans med D'Artagnan?
När dessa herrar vaknar till kräver nog de Treville ett möte med oss.
Vi sticker innan förstärkning kommer. Har inte ni saker att göra?
-Jag vet inte om jag har energin. -Du kan skicka pojken i ditt ställe.
-Han verkar ha massvis av energi. -Vad handlar det här om?
Äntligen lite hjältemod!
Jag borde ha förstått att du var mer intresserad av ett slagsmål på gatan-
-än den kunskap jag försöker förmedla.
-Gick ni direkt till monsieur Treville? -Nej, inte förrän följande dag.
Det gav mig tid att gå hem och tvätta bort stanken av ruttna grönsaker.
Och när jag var där hände något oväntat.
Det kan väl ändå inte vara...?
Milady!
-Om Rochefort får reda på det här... -Sätt er.
Jag ska resa till England på ett farligt uppdrag.
Å Rocheforts vägnar, antar jag?
-Kommer ni nånsin slippa honom? -En dag, kanske.
Säg mig, vad är det för hållhake han har på er?
Det är inte Rochefort som har en hållhake, utan Hans Eminens.
Kardinalen? Varför?
Jag är ung, D'Artagnan, men jag har levt ett långt liv.
När kommer ni tillbaka från England?
Jag vet inte, kanske aldrig.
Det är därför jag kom hit - för att träffa er en sista gång.
Jag ser något i dig, D'Artagnan. En stor själ, ärlighet och mod.
Något som är väldigt ovanligt i vår värld.
-Om bara saker hade varit annorlunda. -Ja?
Om jag inte stod under Rocheforts befäl-
-och du inte varit så förtjust i musketörerna...
Om vi inte hade befunnit oss på varsin sida av en oöverbryggbar klyfta...
Ja?
Nej! Det är omöjligt.
Jag måste gå. Jag utsätter oss båda för livsfara.
Kommer vi nånsin att träffas igen?
Jag vet inte, kanske.
Men utifall att vi inte gör det...
Ta hand om dig, D'Artagnan.
Farväl, milady.
Låt oss säga au revoir.
Vi ville informera er så snart som möjligt, innan ni fick höra lögner...
...innan ni fick höra alternativa versioner från kardinalen, sir.
Andra fallet av oregerligt uppförande på lika många dagar.
Slagsmål på gatan, likt simpla tjuvar.
Ni vet väl att kungens musketörer har ett rykte att upprätthålla?
Ja, sir.
Vi är hemskt ledsna, sir.
Och det ryktet ska bli Frankrikes bästa styrka utan motstycke.
Minst av allt några ur kardinalens garde.
Varför tror ni att jag var så missnöjd med er sist?
För att ni förlorade kampen.
Men det här? Nu har jag verkligen något heroiskt att berätta för kungen.
Kungen finner själv nöje i att strida, särskilt om han vinner.
-Han är, trots allt, fortfarande ung. -Men kardinalen...
Jag har inte hört något om detta från kardinalen, vilket får mig att tro-
-att era misstankar om illdåd av hans soldater stämmer.
Om de hade laglig rätt att gripa denne man hade jag hört talas om det.
Den unge mannen visade sig mer än duglig i strid.
Vi är väldigt imponerade av hans hjältemod.
Och heder.
Två dagar i Paris, och du har redan bekämpat fyra av kardinalens män.
Och förtjänat lovord från tre av mina bästa musketörer.
Om inte brevet var borta hade jag nog trott att du är son till D'Artagnan.
Men jag har faktiskt brevet. Här är det.
Vad är detta?
Det är brevet från min far, sir.
Har monsieur D'Artagnan skickat den här trasan till kungens kapten?
Det var som tusan!
-Det är verkligen från D'Artagnan. -Ursäkta?
Han påminner mig om när jag levererade hans brev i ett sådant sorgligt skick.
Han visste att bara jag skulle förstå innebörden-
-och göra det oläsligt för en spion.
-Han berättade den historien. -Underbart, underbart!
Jag ska berätta för kungen, han kommer att finna mycket nöje i det.
Nå, mina herrar. Ni tre kanske ska...
Ni fyra kanske borde göra mig sällskap.
Du kanske är en drottning trots allt.
Hon är den mäktigaste pjäsen på brädan.
Hon är bara som mest effektiv när hon flyttas av en skicklig spelare.
Annars kan hon bli förvånansvärt...
...sårbar.
-Hur gick det med D'Artagnan? -Precis som man kan förvänta sig.
Du sviker mig aldrig.
Snart har vi pojken helt i våra händer.
Som Hans Eminens befaller.
-Jag har en fråga, sir. -Ja?
Hur kommer det sig att ni så detaljerat kan återge konversationer-
-som mellan Rochefort och damen?
Jag kom senare att lära känna Rochefort under andra omständigheter.
Han avslöjade många saker som tidigare bara varit en gåta för mig.
-Vill du fråga nåt annat? -Vad hände med damen?
Jag lärde även känna henne mycket bättre.
De berättelserna får vänta. Mina memoarer är bara till hälften skrivna.
Ni måste berätta vad som hände efter samtalet med de Treville.
-Fick ni en audiens med kungen? -Vad tror du hände?
Kungen blev så imponerad att han genast gjorde mig till musketör-
-och utsåg mig att vakta utanför kungens kammare?
Han var vänlig nog att erbjuda mig möjligheten att studera i två år-
-och träna till att bli musketör - precis som alla andra.
Mina nyfunna vänner, Athos, Porthos och Aramis-
-såg till att åren fylldes med äventyr av olika slag.
Jag lärde mig snart deras olikheter.
Athos var den mer seriösa och hänsynsfulla av dem.
Aramis var alltid redo för strid.
Porthos var alltid snabb med att föreslå en drink eller en bit mat.
-Och hur passade ni in bland dem? -Jag ingöt lite ungdomlig vigör.
Allt var förstås för länge sedan.
Aramis gick vidare och blev högste general bland jesuiterna.
Porthos gifte sig rikt och blev baron.
Athos råkade tyvärr i onåd senare i livet.
Det börjar bli sent.
Vi kanske ses igen under andra omständigheter.
Jag är inte beredd att ge mig av än.
Har inte berättelsen lärt dig att det inte finns genvägar till framgång?
Kanske det. Det har även lärt mig något om er, D'Artagnan.
Och det är att ni aldrig drog er ur en kamp.
Tänker du verkligen fullfölja det här?
En ung pojke mot kaptenen för kungens musketörer?
Hade inte ni gjort samma sak? Ni var beredd att ta er an tre samtidigt.
Jag hade tagit mig an en hel armé, men det gör inte beslutet klokare.
Min värja är höjd, sir. Om ni vägrar måste jag vidarebefordra nyheten-
-att den store D'Artagnan inte längre är den man han en gång var.
Han är kanske för gammal och trött eller rädd för att anta utmaningen?
Rädd?
Jag har gett tillräckligt av min tid, pojk.
Det enda jag är rädd för är tanken på att behöva tvätta bort ditt blod-
-från min uniform.
Så ska det låta! Äntligen låter ni som gamla tiders D'Artagnan.
-Låt oss se om takterna sitter i. -Nåväl.
Jag varnar dig, pojk. En duell mot mig kan visa sig bli dödlig.
Och om jag överlever betraktar jag det som en seger.
Om du överlever kan du betrakta det som ett mirakel.
Jag varnade dig, Philippe, att en duell mot mig...
...kunde visa sig dödlig.
Om jag vore rädd för att dö hade jag inte kommit hit.
Eller så kanske du redan vet, att som musketör...
...skulle jag aldrig vara så ohederlig och döda en obeväpnad man.
Men jag skulle lätt kunna få er arresterad.
Inbrott, hotelser, börja slåss.
Du skulle dömas till minst två år.
Eller så kanske du föredrar...
...att tillbringa två år i akademin för att utbilda dig till musketör.
Precis som alla andra måste göra.
Inklusive jag.
Ja, sir.
Vi kommer säkert att träffas igen.
När min utbildning var avklarad gav monsieur de Treville mig-
-några dagars ledighet för att besöka min far i Gascogne.
Charles! Jag visste att den här dagen skulle komma.
Om bara din mor kunde se dig nu.
Lydde du mitt råd om att inte hamna i knipa?
Så långt det var möjligt.
Och monsieur de Treville, uppskattade han mitt brev?
-Han förstod kontentan av det. -Det gjorde uppenbarligen susen.
Har du skaffat några vänner?
Ja, tre i synnerhet. Athos, Porthos och Aramis.
Jag har nu en likvärdig ställning, och ska bli den fjärde.
Den fjärde? Fjärde, av vad?
Den fjärde musketören, så klart!
Översättning: Mika Wainonen www.ordiovision.com