Kāpēc es nespēju aptvert,
ka palīdzu Alisei Lērdai kravāties uz koledžu?
Varbūt tāpēc, ka nepalīdzi?
Tu tikai izliecies, ka esi filozofisks, lai nebūtu jāpalīdz.
Kā laiks skrien!
Šķiet, tikai vakar biji Satonas vecumā, un nu tev ir…
- Astoņpadsmit. - Astoņpadsmit!
Nu esi sieviete.
- Fui! - Bet pag!
Tikai divas somas visam mācību gadam?
Mēs ar Čārliju aizbraucam tikai uz pāris mēnešiem,
un man ir vesels koferis ar maniem Labubu vien.
Tas ir, ar Satonas Labubu.
Pārējo tētis atvedīs nākammēnes, kad ievākšos kopmītnēs.
Šīs ir tikai futbola pirmssezonas mantas.
Ak dievs! Es aizbraucu pēc trim dienām. Man vajag vairāk laika.
Ei, meitēn! Tu esi gatava.
Zinu, ka esmu gatava. Bet tu neesi.
Tu būsi viens pats.
Liza ar Dereku aizbrauks uz Spāniju, šis - uz Tenesī,
un ar Sofī tu salaidi dēlī.
Es nesalaidu ar viņu dēlī.
Es kritu panikā un tad savām problēmām ar tavu vectēvu ļāvu viņu aizdzīt pavisam.
- Stilīgi. - Stilīgi.
Vēl sastrīdējies ar savu bosu, tieši pirms viņš aizbrauc,
un nu jūs abi viens otru ignorējat
kā divas vidusskolas cacas.
Un tieši tāpēc esmu te.
Paklau, jums nav jāuztraucas.
Man vienam būs labi. Patiesībā es to pat gaidu.
Es varēšu dzert to, kas ledusskapī, tieši no pudeles.
Sulu, pienu, sojas mērci.
Un varēšu staigāt pa māju apakšveļā.
Forši. Nu tiešām es par tevi vairs neuztraucos.
- Sojas mērci? - Jā.
Dažreiz es apēdu vairākus suši un uzrauju to pa virsu.
Tas ir satraucoši.
Mēs tiešām esam pateicīgi,
- ka ļaujat mums te palikt. - Nekas.
Tikai līdz atbrauks mūsu mantas.
Vai tu tiešām paliksi Konektikutā pavisam?
Līdz dienai, kad nomiršu.
Es to pat varētu izdarīt uz šī dīvāna.
- Tēt! - Pol, nē.
Varbūt izlaidīsi garu uz poda kā Elviss.
Sakrāmēsimies beisbola treniņam. Nāc!
- Kas ir Elviss? - Nav svarīgi.
Kāpēc viņš vēl ir te?
Mēs strādājam pie savas laulības.
Piedod - gribas, kaut Džimijs būtu izvālējis to Deivu no tevis ārā.
- Apžēliņ, Pol! - Pag, viņš tev izstāstīja?
Tā, zini ko? Es gribēju privātumu,
kad runāju ar tēti par saviem seksa partneriem,
tāpēc atstāšu jūs uz brīdi.
Paldies.
Ko? Džimijam tas izspruka, kad viņš uz mani bija nikns.
Tas bija dīvains laiks.
Mēs ar Deivu bijām pašķīrušies, un Džimijs ir tik gādīgs.
Tas nebija nekas tāds.
Tātad viņš bija drošs daikts.
- Ko, lūdzu? - Drošs daikts.
Tas nozīmē seksu bez saistībām.
- Jā… - Piemēram, Džūlija bija drošs daikts,
līdz vairs noteikti nebija drošs daikts.
Lūdzu, beidz sacīt "drošs daikts"!
Kas ir "drošs daikts"?
Tavai mammai droši vien nebija tas jāsaka tavā klātbūtnē.
Vēlāk es tev paskaidrošu.
Nē, neskaidrosi.
Ak dievs! Kas notiek? Kāpēc tas notiek?
Kas tas ir?
Likās - mēs varētu celties agri,
lai jau tagad pielāgotos Barselonas laikam.
Tā spāniski ir "celies un spīdi".
Kā spāniski ir "es tevi nositīšu"?
Labi. Kā vēlies.
Hola, amigo! Agri esi augšā, Šon.
- Vai tad jau nepārcēlies? - Pārcēlos.
Tad ko tu dari, vecīt?
Zini, Alise brauc prom.
Nav labs laiks, kad pamest Džimiju pēc visa, ko viņš manā labā izdarījis.
Tātad tu izliksies, ka joprojām dzīvo te?
Vismaz kamēr nebūs piemērots laiks to pateikt.
Tas ir sviests. Viņš par tevi priecāsies.
- Čau, Džimij! - Hola!
Ei, kāpēc esi augšā tik agri?
Nezinu, draugi. Dzirdēju baigo bļaustīšanos.
- Jā, tie bijām mēs. - Par ko tu tā priecājies?
Paskat, kāda diena! Nu taču!
Atvaino, vecīt!
Es tikai pļāpāju ar Dereku…
nākdams no baseina namiņa, kur šonakt gulēju.
Labs stāsts.
Vai zināt, cik pulkstenis?
Visi atpakaļ savās gultās, citādi…
Padomā tik!
Viņa to ir noskaidrojusi.
Kas tas par šķību skatienu?
Parasti, ja ilgtermiņa draugs uztaisītu jaunu gājienu, kā naktī to izdarīji tu,
es padomātu, ka viņš krāpj,
bet man ir sajūta, ka tu apmaldījies un to izmantoji.
Kas mani nodeva? Tas, ka nezināju, kur likt īkšķi?
Velns! Es kavēju.
Man jātaisās.
Ei, mīļum! Zini to dārgo ziepju gabalu, ko nopirku?
Lūdzu, nemazgā ar to sev dibenu!
Labi. Bet drošības dēļ vēlāk nemazgā ar to seju!
Ei, mīļum, vai tev ir tailenols?
Es tevi nedzirdu.
Nu nē taču!
Oho!
Mans dārgums!
- Ei, mīļā! - Jā?
Man ir ideja.
- Jā, kāda? - Tiešām laba.
Varbūt mēs ar tevi noģērbjamies pa pliko un kopā ieejam dušā?
Kāpēc tik smagi elpo?
Es vienmēr tā elpoju. Kāpēc tā stāvi?
Nezinu.
- Gribi reizē iet dušā? - Nē, es nevaru.
Man agri ir pacients.
- Atā, mīļum! - Apskauj taču mani!
- Jā. Atvadu apskāviens tev… - Paldies.
…manam puisim. Tas man patīk.
- Veču apskāviens? - Jep.
Labais. Pazūdu.
Kas - esam sastrīdējušies?
Nezinu. Var gadīties.
Varbūt. Es pat…
Sveiks, Pol!
- Jā? - Sveiks!
Kā tev klājas?
Labi.
Kā Konektikuta?
Nevaru sūdzēties.
Man ir pašam savs pavārs.
Tikai neiztērē visu pensijas naudu uzreiz, ja?
Tas ir mans mazdēls.
Ar ko varu palīdzēt, Džimij?
Paklau, es atvainojos, ka…
sanāca tā nesmuki pirms tavas aizbraukšanas.
Tev bija pilnīga taisnība par to, ko teici.
Kad?
Ka manas izjūtas attiecas uz kādu citu.
Neiespringsti, puika!
Tipiska pārnese.
Deviņdesmit procenti manu pacientu izgāž dusmas uz mani.
Tad nākamajā rītā pamostas un saprot, ka es neesmu viņu tētis.
Zinu, ka neesi mans tētis, Pol.
Tiešām?
Lai nu kā, es negribēju, ka viss paliek šādi.
Patiesībā es tiešām gaidīju mūsu atvadu brokastis.
Es daudz ko gribēju tev pateikt, pirms tu aizbrauc.
Tāds tu esi, Džimij.
Vienmēr prātā iztēlojies ideālo variantu, kā tu gribi, lai viss notiek.
Bet dzīve ir sarežģītāka, un tas nekas.
Kas ir ar Alisi? Viņa vēl domā braukt šurp
- pa ceļam uz Vesliju? - Jā.
Viņa uztraucas, ka atstās mani tukšā mājā,
tāpēc man viņa jāpārliecina, ka viss kārtībā.
Un tad jāsarīko viņai labākās atvadas pasaulē.
Jāapmeklē visas viņas mīļākās vietas pilsētā.
Un, kad aizvedīšu viņu uz lidostu, pateikšu perfekto atvadu runu.
Es daru to atkal, vai ne?
Dari gan.
Bet tā ir Alise, tāpēc šoreiz tev neko neteikšu.
Ei, klau! Ja reiz runājam, es tikai gribu pateikt…
Tēt, tu pats spēj pagatavot sev sendvičus.
Sasodīts, man jābeidz. Nepazūdi!
ZVANS BEIDZIES POLS ROUDSS
Nu tā. Esmu pabeigusi visu, kas ir topošās vecāsmātes sarakstā,
pirms mūsu ceļojuma.
Es ieteicu Peitonei un Villam mūsu akušieri.
Aizsūtīju viņiem kasti ar grūtnieču vitamīniem, kā arī ļoti interesantu rakstu
par to, kā pēc ūdens dzemdībām vagīna nekad vairs neatgūstas.
Mīļā, vai to uzrakstīji tu?
- Jā. - Jā. Nuja.
- Čau! - Sveika!
Ei, gribi uzacis un burbuļtēju? Atradu vietu, kur taisa abas.
Netieku.
Konors vedīs mani dārgās pusdienās.
Mums ir gadadiena.
Jā? Tā ir?
Laimīgi desmit mēneši un 13 dienas, mīļais.
Šī ir kāda trešā reize, kad Konora dēļ mani atšuj.
Man likās, ka tusēsim, cik vien varēsim,
pirms aizbraucu uz koledžu.
Pareizi. Tu brauksi prom uz koledžu.
Aizmirsu, jo nebiji to pieminējusi gandrīz piecas minūtes.
- Tiešām? - Tiešām.
- Tiešām? - Nē.
Tu tur neiesaisties!
Tā. Es jūtu varbūt nelielu spriedzi.
- Aizveries taču, Konor! - Aizveries, Konor!
Zini ko? Es gulēšu ar tavu brāli.
Tev neviens neprasīja.
Kāpēc? Kāpēc tā vienmēr notiek?
Tā vienkārši ir.
Pierodi, draugs!
Ei, lūdzu, nemāci dēlam, ka sievietes ir trakas.
Lai viņš to uzzina pats!
- Liza? - Ko? Jā, es…
- Liza? Tu mani āzē? - Esmu te, bet ko tu dari?
- Velns parāvis! Bitīt matos, Liza! - Ko dari?
Paskaties!
Ak dievs! Viņš beidzot bildināja.
Neko viņš nedarīja.
Es atradu gredzenu. Es to piemērīju.
Tas nenāk nost.
Un kā tas ir - "beidzot bildināja"? Tu par to zināji?
Protams. Dereki viens otram stāsta visu.
Dereks visu stāsta man, un pēc loģikas iznāk…
Arī es esmu Dereks?
Liza! Kāpēc tu neko neteici?
Tāpēc, ka negribēju sabojāt pārsteigumu.
Gribēju, lai tu to sabojā pati.
Nedomāju, ka esmu tam gatava.
Joprojām esmu izsista no sliedēm Majas dēļ
un mēģinu veikt lielu karjeras lēcienu.
Tāpēc viņš to vēl nav izdarījis.
Viņš gaidīja labu brīdi.
Bet viņam nekāds brīdis nav jāmeklē.
Mēs vienojāmies svarīgo vispirms pārrunāt, un 13 000 $ iztērēšana nav runāšana.
- Tu noskaidroji? - Jā, protams.
Esmu lepna par tevi.
Tā. Nē, nē.
Nē. Mēs apsēdīsimies.
Tā. Izelpo!
Nu re!
Tā. Mēs ieziedīsim roku ar lubrikantu.
Tad tu to noliksi atpakaļ.
Un, kad viņš tevi bildinās, mēs būsim precētu draugu pāri,
kas kopā brauc atvaļinājumos un piedzīvo visu ko traku kā Baltajā lotosā.
Izklausās labi?
Kad aizvedīšu viņu uz lidostu, es teikšu:
"Es gribu, lai atceries, ko teicu tev bērnībā,
kad biji uztraukusies par nometni prom no mājām.
Tikai parauj to neredzamo aukliņu starp mūsu sirdīm!
Es sajutīšu.
Lai vai kur būšu, lai vai ko darīšu, es apstāšos.
Un paraušu pretī."
- Bāc! - Tu mani aizkustināji.
Jā, drusku sevi arī.
Nolādēts!
Man jāturpina trenēties,
lai īstajā brīdī es neapraudātos.
Tā, kad viņa sāks raudāt un es ne,
viņa zinās: ar mani viss kārtībā un nav jāuztraucas.
Jā.
Pirmā nakts tukšā ligzdā būs smaga.
Paldies dievam, te esi tu.
Ei, varbūt rītvakar es varētu aiziet uz baseina namiņu
un mēs kopā varētu noskatīties Dodgers spēli?
Vai arī mēs varētu aiziet uz bāru.
Vai arī - zini ko?
Mēs varam aizbraukt uz stadionu noskatīties to dzīvajā.
Tā ir izbraukuma spēle.
- Ceļojums! Kur? - Atlantā.
- Jā, par tālu. - Par tālu.
Ei! Te jau viņa ir.
Vai jau priecājies par perfektu pēdējo vakaru pirms aizbraukšanas?
Iedomājos, ka mēs varētu uzspēlēt minigolfu Castle Park,
tad vakariņot Old Town, un tad Fudgy Mondays ieēst saldējumu.
Manis pēc.
Lielisks sākums.
Tas nav tevis dēļ.
Viņa sastrīdējās ar Sameru par to, ka tā pārāk daudz laika pavada ar Konoru.
Šoreiz pa cičiem neviena nedabūja.
Vai dīvaini, ka priecājos, ka man vēl jāpadarbojas kā tēvam?
Labi. Rītvakar baseina namiņā - sarunāts?
Un kā vēl sarunāts!
Tev viņam jāpasaka.
Tā, tuvāko loks!
Jums jāpalīdz izdomāt, ko es teikšu,
kad Deriks nometīsies uz ceļa un dos man šo.
- Ak dievs! Cik skaists! - Es zinu.
Varbūt tas, ka nevarēji to novilkt, ir zīme, ko dod tavs ķermenis.
Vai varbūt Jēzus.
Ak dievs, mamm! Ne viss ir Jēzus, ja?
- Es tikai reižu dēļ esmu uztūkusi. - Tavas reizes ir Jēzus.
- Ko viņa teica? - Ka Gabijas reizes ir Jēzus.
Viņas reizes ir kas?
Pieaudz!
Cik cilvēku vajadzēja, lai to uzstādītu, Pol?
Es to izdarīju pats.
Ar četru cilvēku palīdzību.
Nu, bļāviens, koncentrējieties!
- Pieklājību! - Paldies, mīļais.
Tā. Plusi un mīnusi laulībām ar Deriku. Starts!
- Baltā lotosa brīvdienas. - Nē.
Atcerieties - viņam vispirms bija jāapspriežas ar mani.
- Nevis man jāuzbrūk. - Vai viņu var vainot?
Viņam tevi ir bijis burtiski jāvelk
uz katru nākamo jūsu attiecību posmu.
Mēs ar Lizu par to nesen pusdienās runājām.
Paga! Jūs izklaidējaties bez manis?
- Jā. - Dažreiz.
Vai viņa tev iedeva akmeni?
Nē.
Diez vai.
Liela nodevība. Ar jums es tikšu galā vēlāk.
- Viņai akmeni? Man vēl… - Runa nav par tevi.
- Es nekad nedabūšu akmeni. - Tikai…
Es arī gribu akmeni.
Un tas par vilkšanu nav taisnība.
Viņš vilka tavu pakaļu jau pirmajā randiņā.
Un kas tas bija? Kāpēc viņai viņš nepatika?
Tāpēc, ka viņš nav atkarīgais, kas jāglābj.
Jā, tāpēc. Pareizi.
Viņam tevi bija jāvelk, lai tu kopā ar viņu pavadītu Pateicības dienu.
Varbūt īstais jautājums ir nevis "kāpēc lai tu precētos ar viņu?",
bet "kāpēc lai viņš precētos ar tevi?".
Ak tā gan, Pol? Es tevi tūlīt pat izslēgšu.
Paldies dievam!
- Ilgojos. Piekāst Pārkinsonu! - Atā!
- Piekāst Pārkinsonu! - Piekāst Pārkinsonu!
- Atvaino vēlreiz, mamm! - To es atļauju. P Pārkinsonu!
Nu tad ko tu domā?
Taisnību sakot, joprojām īsti nezinu.
Tā. Ja šajā tuvāko lokā nav runa par mazbērniņiem,
es pazūdu.
Minigolfam esmu daudz par lielu.
Visu laiku, kad tur bijām, es gribēju slāt pa ciemu
un gāzt riņķī vējdzirnavas.
Atceries, kad mammu izdzina, jo viņa nolauza klaunam degunu?
Viņa pat nebija dusmīga. Tikai priecājās, ka iesitusi ar vienu sitienu.
Un varbūt mazliet iedzēra.
Tā jau gan.
Ko viņa te dara?
Johaidī! Domāju - tiksimies tāpēc, ka gribi uzaicināt uz randiņu mammu.
Tevi ir pārāk viegli piemānīt.
Kā tevi bērnībā nenolaupīja?
Nolaupīja. Kādu laiku pabiju Marokā.
Tas daudz ko izskaidro.
Samera, lūdzu, sēdies! Nopirku tev saldējumu.
Paklau! Parasti es neiejauktos.
- Iejauktos gan. - Jā, iejauktos.
Bet nesen es tiešām sabojāju attiecības ar draugu.
Ticiet man - jūs negribat, ka viss paliek šādi.
- Tāpēc atvedu jūs abas te. - Labi nostrādāts, fujak.
Klau, pārmaiņas biedē.
Universitāte ir tālu prom.
Domāju, ka jūs tā uzvedaties tāpēc, ka baidāties viena otru zaudēt.
Man tevis ļoti pietrūks.
Varam sazināties feistaimā katru dienu?
Skaidrs. Un tu nedrīksti sadraudzēties ar kādu citu rudmati.
Es nespētu mīlēt citu rudmati.
Es tevi tik ļoti mīlu.
Nu re!
Un visas jaunās narkotikas izmēģināsim reizē.
Un jebkādus lesbiešu gājienus tu vispirms izmēģināsi ar mani.
Domāju - jūs tiekat galā.
- O! - Kornhols!
Domāju - šo vajadzētu padarīt par sporta veidu.
Tu tikai gribi sporta veidu, kurā baltie joprojām var dominēt.
Nu, kad Taigers ir beidzis, esam atguvuši golfu.
- Labi, ka ir prostitūtas. - Jā.
- Kornhols! - Puiši!
Cik labi, ka satiku jūs pirms Gabijas.
Viņa atrada gredzenu.
Ko? Kā?
Nav svarīgi.
- Viņa nav priecīga. - Nolādēts!
Te jau viņa nāk. Bēdz!
Nomierinies!
Gredzens? Velns parāvis! Kāpēc lai tu tā darītu?
Tāpēc, ka es tevi mīlu?
Mēs vienojāmies visus nākotnes soļus vispirms pārrunāt - atceries?
Atvaino, ka likās - esot ar mani,
tu varētu būt laimīga.
Tu uzvedies smieklīgi, Gabij, un teikšu atklāti…
Man liekas, ka daudzus te pazīstu.
Tas ir mans brālēns?
Un tā nogribējusies meitene no tavas koledžas grupas?
Izskaties superīgi.
- Tava māsa. - Sveiks, Derik!
- Un tava mamma. - Sveiks!
Kas te tagad notiek?
Džimij, mūs pieķēra. Gaismas!
Sapratu.
Eu, eu! Ei!
- Dod! - Negribu tikt nogalināts…
- Viss labi. Nomierinies! - …kornhola bārā.
Tu gribēji mani pārsteigt, bet ar mani tādi gājieni cauri neiet, ja?
Un es ceļos nemetīšos,
jo man ir daudz, ko teikt,
un es nevazāšu šo skaisto kleitu pa zemi.
- Esi gatavs? - Ne gluži.
Slikti. Piesprādzējies!
Labi.
Derik!
Visu mūžu man likās, ka esmu no kādas citas planētas.
Ka esmu tāda gara Kal-El tipa citplanētiete,
kas nomesta uz Zemes un cenšas iederēties starp normālajiem.
Zini, tas bija diezgan vientulīgi.
Un tad parādījies tu - tāds muļķīgs
un supersmuks, un ļoti labsirdīgs.
Un tu nekad neliec man justies neērti.
Nu tiešām.
Es ar tevi nokniebtos tepat visu acu priekšā.
Tu man ļauj būt man.
Tu redzi manu dullumu un to pieņem.
Arī es tā daru.
Es zinu, mīļā. Es zinu.
Man patīk, ka tu esi džentlmenis, ja?
Un man patīk, ka tev nevajag, lai par tevi rūpējos,
bet, ja es to gribētu, tu atļautu.
Bet laikam visvairāk man patīk tas, ka mudini mani virzīties tālāk.
Vienkārši garām visam manam sviestam.
Šogad dzīve sāka šķist daudz baisāka.
Jā.
Bet domāju: ja man būs tas gods
un privilēģija, ka tu būsi man blakus…
es nebaidīšos ne no kā.
Pat no šī ne.
Derik, vai tu ar mani precēsies?
SAKI JĀ!
- Jā. - Jā!
Mazbērniņi!
Kāpēc te ir mans ortopēds?
Nezinu. Nosūtīju e-pastu tavām kontaktpersonām.
Uzgavilēsim manam ortopēdam!
Ei!
- Ortopēds! - Ortopēds, ortopēds.
Klāt esam.
Atradu.
Mana īstā ID karte gandrīz palika uz grīdas.
- Bez tās lidot nevar. - Nē.
Nespēju noticēt, ka man sava saulīte jāved uz koledžu.
Jā, man prieks, ka jums izdevās sarīkot vēl pēdējo kopīgo piedzīvojumu.
Labi.
Kur ir mans…
- Ei! - Jā.
Pirms tu aizej: neaizmirsti, ko es tev teicu, kad biji maza
un uztraucies pirms braukšanas uz nometni.
Tikai parauj to neredzamo aukliņu starp mūsu sirdīm,
- un es to sajutīšu. Lai vai kur… - Ātrs jautājums:
man biļetē rakstīts "2. klase". Tā ir kļūda, ja?
Vai atstāsi mūs uz brītiņu, Samera?
Protams, fujak.
Tava karte ir manā Apple Pay - iešu nomainīt uz pirmo.
Lai vai kur būšu, lai vai ko…
Vispār pēdējoreiz, kad viena biju pilnā lidostā,
nokļuvu Marokā.
Ei! Pazūdi!
Paldies par visu.
- Tu esi labākais. Mīlu. - Es tevi vairāk, meitēn.
- Labi. - Labi.
- Atā! - Atā!
Aiziet!
- Iekāpšanas talons? - Tā.
Tā.
Tā. Uz to pusi. Tur.
Pie velna jūs abus,
jo visi mūsu bildinājumi, salīdzinot ar šo, nu šķiet tizli.
Mans bildinājums būtu bijis lielisks,
bet tad Džimijs apvēma klavieres un izdrāza Gabiju.
- Jā, atceros, ka to redzēju. - Tā,
varbūt ne mana jaunā līgavaiņa klātbūtnē.
Varbūt arī es apvemšu klavieres un nokniebšos.
Nu, kā jūs to domājat nosvinēt?
Liza un Dereks mūs uzaicināja
pievienoties viņiem Barselonā.
Paldies, ka izrunā pareizi.
- Ei, esmu kulturāls. - Jā.
Viņi mums uzdāvināja biļetes.
Ei, kāds sviests!
- Drīkstam braukt arī mēs? - Beidz! Mums jābrauc uz Tenesī.
Labi. Drīkstu braukt?
Tātad paziņoju, ka Alise ir nolaidusies Konektikutā.
Ei!
Un es jūtos labi.
Vai varat piekrist, ka jūtos labi?
- Jā, varam. - Tu jūties labi.
- Jā, izcili. - Tā jau parasti citiem prasa.
Tūlīt sāksies spēle. Pagrābšu uzkodas.
Tiksimies baseina namiņā.
- Jā. - Forši. Labi. Uz tikšanos!
- Atā, Džimij! - Izbaudi spēli!
Citi laikam nav ielūgti.
Šons Džimijam nav pateicis, ka ir izvācies.
Domāju - tas ir pelnījis grupas LPČ.
- Jā. - Aiziet!
Labi.
Tā ir liela, plakšķoša čoža, Šon.
Pa, pa. Nē, atvaino, Šon!
Nezināju, ko tas nozīmē.
Nekas, vecīt.
Ir laiks saņemties.
- Jā. - Jā, saņemies!
- Saņem sevi rokās! - Tu vari.
Domāju - vajag jaunu žestu "saņem sevi rokās".
- Jā. - Es zinu.
Jā, žonglējam. Žonglējam.
Ei! Dabūju šķiņķi un ananasu, par ko man uzrakstīji.
Šajā brīdī aptveru, ka domāji - uz picas.
Tas nekas. Varbūt varam sarīkot havajiešu svētkus.
Kā izklausās?
Klau, man tev jāpasaka.
Es atradu lielāku mājvietu. Un es izvācos.
Tas ir vareni, Šon.
Lieliski. Kad tu pārvāksies?
Pirms trim dienām.
Viss notika tik ātri.
Derekam ir vienreizīgs dzīvoklis
un vajag kādu, kas to izremontēs.
Un tu zini, kā man patīk palīdzēt turīgiem baltajiem.
Esam neievērota grupa.
Vajadzēja pateikt agrāk,
bet, tā kā Alise aizbrauc un - velns! - tagad aizbrauc visi,
- es vienkārši… - Ei, Šon!
Nav jāatvainojas, vecīt.
Klau, kad tu te ievācies,
nevienā brīdī nebija domāts, ka paliksi te mūžam.
Jā.
Man tiešām prieks par tevi.
Panāc!
Ko lai es saku?
Man tiešām tevis pietrūks.
Būšu četrus kvartālus tālāk.
Tu gan māki sabojāt mirkli, Šon.
Merisola tavā jaunajā dzīvoklī tagad noteikti gaida.
Tā varētu būt.
Pie velna to spēli! Lasies prom!
- Baseina namiņa atslēgas. - Jā. Paldies.
Paldies, Džimij.
Par visu.
Mums tiešām prieks, ka abas nolēmāt te piestāt.
Jā, mēs apspriedāmies un izvēlējāmies šo, nevis mikrodevu Red Sox spēlē.
Šiem cilvēkiem joprojām ir sakari ar manu tēvu.
Kā vilku piemin…
Lai nu kā, es taču nevaru laist garām iespēju baudīt
pēdējo mājās gatavoto maltīti pirms ilgāka laika.
Nenovērtē par zemu koledžas ēdnīcas!
Es tur ēdu pārslas ar vaniļas saldējumu, nevis pienu.
Varbūt pirms tam apēd zāles končiņu.
Es neatteiktos tūlīt pat.
Tētis rakstīja par to, vai man viss kārtībā?
Jā. Viņš uzrakstīja arī:
"Šons izvācas. Prieks par viņu, bet mazliet arī skumji."
- Ko uzrakstīji atpakaļ? - Nosūtīju paceltu īkšķi.
- Vecīt! - Kāpēc tas īkšķis ir melns?
To lietoja Gabija. Es nezinu, kā nomainīt.
Viņš teica, ka viņam ir skumji, un tu atbildēji tā?
Vai nesaproti, cik viņš tagad ir vientuļš?
Nē, nav. Viņam ir tā meitene, kas ir pārāk skaista,
bet, kad viņa runā, viss kļūst skaidrs.
- Vairs nav. - Ko?
Kad tad tas notika?
Pirms dažām nedēļām. Es tev pateicu.
Vai tu manī neklausies?
Kā kuru reizi. Jūs visi runājat tik daudz.
Man jāfiltrē.
- Tēt! - Kas tev kait?
Ak dievs! Tu esi neiedomājams.
Ko jūs gribat, lai daru?
Varbūt dod viņam kādu tēvišķīgu padomu.
Augstā debess!
Es neesmu viņa tēvs.
Ja esi mans goda vectēvs, vai tas nenozīmē, ka esi…
Fujaka paps.
Klau, esmu 5000 kilometru tālu.
Pat ja man būtu burvju lode,
Džimijam ir jāiemācās, kā ar šiem mēsliem tikt galā pašam.
Pie velna ar mājās gatavotu maltīti! Pasūtīsim picu!
Ļoti laba doma.
Atnes končas!
Jā, tas būtu labi.
Tu neesi ielūgts.
Paldies dievam!
KOGNITĪVI BIHEIVIORĀLĀS TERAPIJAS CENTRS
Esmu Betmens.
Ei! Sveiks, Den! Kā tev klājas?
Te…
Te ir diezgan kluss.
Jā. Izskatās, ka visi ir prom.
Tas nozīmē, ka vai nu varam noturēt seansu manā kabinetā,
vai savākt visus dīvānspilvenus
un noturēt to fortā.
Kabinetā, lūdzu.
Nezini, ko zaudē, Den.
Un Stens ar sievu pārceļas uz Parīzi.
Spēj noticēt?
Kurš grib dzīvot sūda Parīzē?
Domāju - vairums cilvēku, Den.
Ei, tu teici, ka atgriezīsies iepazīšanās lietotnēs.
Vai profilu jau uztaisīji?
Nē, bet es uzstādīju Siri austrāliešu akcentu.
Diezgan stilīgi.
- Den! - Es zinu.
Pēc trim psihoterapijas gadiem esmu turpat, kur sāku.
Nav taisnība.
Pēdējos gados esi ticis ļoti tālu.
To neaizmirsti!
Klau, katram gadās pa neveiksmei.
Godīgi sakot, arī es atkal jūtos vientuļš.
Šķiet - visi dzīvo tālāk, tikai ne es.
Jā.
Tāpēc varbūt vienosimies pie tā vēl piestrādāt.
Bet pagaidām…
varbūt varam censties vienatnē atrast ko pozitīvu.
Kad rīt pamodīsies, atgādini sev:
"viens" nebūt nenozīmē "vientuļš".
Ko, ellē, tu te dari, Metjū?
Pieskatu māju, kamēr manējie prom.
Mamma teica, ka drīkstu te piekāpt, kad gribas ēst.
Nē, nedrīksti.
Paņem picu un tinies prom!
Peperoni man garšo.
Ei! Varbūt gribi iedzert tasi kafijas?
Mēs varētu apēst to picu.
Vienkārši - nezinu - pasēdēt un parunāt.
Būs labi tāpat. Paldies.
Nē, man arī būs labi tāpat.
Sveiks, Pol!
Sveiks! Kā sviežas?
Tu mani pazīsti, vecīt. Tikko pasportoju.
Gatavojos ķerties pie darbiem.
Tu esi viens apakšveļā un neko nedari, ja?
Lielā mērā, jā.
Jā. Es piezvanīju tāpēc,
ka mums tiešām kaut kad vajadzētu tās atvadu brokastis.
Jā, man tas patiktu, vecīt. Kad?
Varbūt tūlīt?
- Sveiki… - Ei!
Pol!
Ko tu te dari? Cik ilgi te būsi?
- Tikai pāris stundu. - Tas ir ārprāts.
Ja nu man būtu kas ieplānots?
Nebija.
- Pol! - Ļauj runāt man, ja?
Tev dzīve sagriezās kājām gaisā,
tāpēc, cenšoties visu kontrolēt,
tu prātā iztēlojies, kā gribi, lai viss notiek, un…
Tas nedarbojas.
Ja tu no tā netiec vaļā pats,
tad man…
man tas no tevis ir jāizkrata.
Vai saproti, ko es saku?
Es… Jā, saprotu, bet vai nevaram to pārrunāt, ēdot vafeIes?
Nē. Ar mani tu neēdīsi.
Tu ēdīsi ar viņu.
Sveiki! Vai es varētu, lūdzu, dabūt kapučīno?
- Jā, protams. - Liels paldies.
Nav tā, kā biji iedomājies?
Tu mani džimijoji.
Tieši tā. Es tevi džimijoju.
Klau, puika! Lai spētu dzīvot tālāk,
tev pagātne jāatlaiž.
Un zinu - tas ir biedējoši.
Bet tu…
tu Tiju nekad neaizmirsīsi.
Velns, tu nekad neaizmirsīsi mani.
Neviens neaizmirsīs.
"Atlaist pagātni" nozīmē tikai to,
ka tu vairs neļauj…
savām rētām turēt tevi uz vietas.
Esmu vienās rētās, Pol.
Labi.
Būtu žēl, ja 42 gadu vecumā tu nebūtu vienās rētās.
Tās liecina, ka esi dzīvojis pilnvērtīgu dzīvi.
Es šo negribu.
Es negribu, ka tev jālido pāri visai valstij,
lai skatītos, vai ar mani viss kārtībā.
- Es negribu būt tev par nastu. - Tu neesi.
Tu drīzāk man esi kā dēls.
Nezinu, kāpēc nekad to nebiju teicis.
Es domāju, ka esi stiprs.
Domāju, ka tev mani nevajag.
Bet, kamēr vien dzīvošu,
ja tev liksies, ka mani vajag, es būšu ar tevi.
Tāpēc ka es tevi mīlu.
- Labi? - Labi.
Tagad tev jāizvēlas.
Vai nu paliec iestrēdzis,
vai ej un dabū jaunas rētas.
Man jāskrien uz lidmašīnu.
Izvēlies gudri!
- Čau! - Čau!
Tulkojusi Inguna Puķīte