ואף שהאובדן שלה מעציב אותנו,
הידיעה שנשמתה שלווה משמחת אותנו.
אני רוצה להקריא קטע מספר הקודש.
"עזרנו בשם ה', עשה שמים וארץ…"
- היי, ליז. - היי, בייב.
מה שלומך?
שיט, לא יודעת. בסדר.
אני בהלוויה של מאיה כדי לחלוק כבוד, אבל…
אני מנסה לתת לכולם מרחב ולא לבלוט.
זה בלתי אפשרי.
את אישה יפהפייה בגובה 183 ס"מ שמתלבשת כמו סוכריות לעוגה.
אני לובשת שחור היום, אבל התחתונים שלי בצבע ירוק ניאון
ויש נחש שאוכל נמר על התחת שלי כי אני חייבת להיות אני.
ברור. ואת מושלמת.
חדשות נוספות?
כן, בדוח הרעלים נמצאו אלכוהול וזנקס בגוף שלה
עם קצת אוקסיקודון.
עדיין לא ברור אם זו הייתה תאונה או לא. ייתכן שלעולם…
שיט. היי, ליז, מישהי ראתה אותי. היא קוראת לי לבוא.
תעמידי פנים שאת שם למישהו אחר.
מה? בסדר.
את שקטה מאוד.
את עושה משהו מוזר?
ברור שכן.
בסדר.
אני אוהבת אותך.
- מה שלומה? - את מכירה את גבי.
היא חזקה יותר מכולנו.
אני לא בטוח, אני די חזק.
אוי, בחייך. הלב שלך בקושי מתפקד.
הייתי צריכה לעזור לך לקום מהאסלה הבוקר.
זה נכון. התעייפתי מלנגב.
- בריאן. - כן.
למה הבאת את סאטן לכאן היום?
היום אני אמורה להיות המטפלת. התכוונתי לבוא לבית שלכם.
בלי סיבה. רציתי להקל לך את החיים.
אני סתם מתנהג כמו אדם טוב.
- זה לא הגיוני. - הוא איום.
אבל למי אכפת? אני רוצה לאכול אותך.
- כן. - הלוואי שהיא הייתה עושה את זה לי.
בתקופה האחרונה לא היה מגע של עור בעור.
אם אתה מבין את כוונתי.
כן, לצערי אני מבין את כוונתך.
הרופא אמר שאסור לך לעשות סקס במשך שמונה שבועות.
"שישה עד שמונה", בסדר? חישבתי.
את חייבת לי 16 את למטה או ארבעה את למעלה.
לעולם לא אתחתן.
תראי את נעלי הג'ורדן הקטנות שלך. אני מתה עליהן.
- כולם תומכים מאוד… - תראי.
בעסק הנעליים של מתיו.
- תודה רבה. - כן, בשמחה.
אתה עושה צחוק? אני מת על הנעליים החדשות שלי.
מתחילים איתי המון.
אישה אחת בבית הקפה לא הצליחה להפסיק לבהות בי.
- אנג'לה -
אני חושבת שזה מכיוון שגנבת את הקפה שלה.
לא, אנג'לה הוא שם בתי הקפה שלי.
- זה לא נכון. - זה נכון.
נמאס לי שאנשים קראו לי "בריין".
אתה יודע מה? השם אנג'לה באמת מתאים לך יותר.
בואי נקרא לו אנג'לה מעכשיו.
מה דעתך על זה, בריין?
כשהייתי צעיר ועבדתי בבלוויו,
בכל פעם שאיבדנו מישהו,
המפקח שלי נהג לאסוף אותנו כדי לעכל את זה רגשית.
ואז הוא גרם לכל אחד מאיתנו להגיד כמה בני מזל אנחנו שיש לנו זה את זה.
וואו, באמת נהגת לעשות זה?
לא, העמדתי פנים שיש לי פיפי,
אבל אני זוכר שהרגשתי שהעובדה שהייתה לי קהילה
עזרה לי לעבור את זה.
תשמעי, עברתי על כל הרשימות שלך.
אין שום דבר שהיית צריכה לעשות אחרת.
אני יודעת.
אני מצטער. אני יודע שהיא הייתה חשובה לך
כן, תודה. עודדת אותי להתקרב למטופלים שלי,
אבל לא הזהרת אותי שזה יכאב הרבה יותר אם המצב ישתבש.
חשבתי שזה די ברור.
רק דעי שאנחנו מודעים לכך שזה ודאי קשה לך מאוד
ושאנחנו לצדך.
אני לצדך.
נראה שפול בדרך למשחק כדורסל.
הבן הגדול והמוזר של ליז סידר לי אותן, אתה סתם מקנא.
כן, תמיד התחרטתי שזרקתי את נעלי הנזלת שלי.
בסדר, רבותיי, אני מרגישה שהפגישה הזו הסתיימה.
היי, אם את צריכה זמן, אשמח להחליף אותך עם המטופלים שלך.
תודה, אבל אסתדר.
- בסדר. - טוב. לחזור לסוס.
כך אנחנו חולקים כבוד לאנשים שאנחנו מאבדים.
אין כמוכם. אוהבת אתכם.
מה?
חשבתי על בדיחה, אבל זה לא הרגע המתאים.
- ספר אותה. - לא.
- בחייך, אני צריכה לצחוק. - תגיד את זה, ג'ימי.
בסדר. יש לך פרצוף מטופלת מתה.
- אלוהים אדירים. - מה?
מה הבעיה שלך לעזאזל?
ניסיתי להצחיק. חשבתי שזה ישפר את האווירה.
- אלוהים. - בגלל פרצוף אישה מתה.
אני בדרך לגיהינום, מה?
כן.
נתראה שם.
אלוהים, זה מטורף.
אני מרגיש שרק אתמול הסעתי אותך לגן
ועכשיו את מסיימת את הלימודים.
היי, למה לא אמרת לי שנבחרת כ"עמידה ביותר"?
כי אני שונאת את זה.
התחרות הייתה ביני לבין איזה ילד שאיבד אצבע בגלל זיקוק.
אני נבחרתי כ"מייקל ג'ורדן הלבן".
הייתי טוב מאוד בכדורסל.
זו הייתה תקופה שונה.
- היי, חזרת. - היי, כן. היי.
- היי. כן. - תודה.
- היי. - היי. היי.
השארתי את הז'קט, הארנק והמפתחות כאן
בערב המסיבה לאימא המתה שלך.
מספיק להגיד "אימא".
באמת? לא מוקדם מדי לקרבה כזו?
בסדר. אימא. קול.
נחמד.
יכולתי להביא לך את הדברים שלך.
טוב, לא רציתי להיתפס צמאה.
בכל אופן, זה היה ערב כיפי.
זה היה דייט ראשון די מוזר, מה?
זה היה דייט ראשון מוזר מאוד.
- כן. - זה לא היה דייט.
היו שם יותר מדי אנשים.
בדייט אמיתי אתם אמורים להיות רק שניכם.
לבד. אולי במסעדה.
גם שם יהיו אנשים.
- נכון? הסועדים. - כן.
מלצרים.
אולי מבקר מסעדות?
במסווה.
משרבט בטירוף במחברת.
- אבל אנחנו קלטנו אותו. - קלטנו אותו לגמרי.
אפשר להפסיק עם זה עכשיו?
כן. לעת עתה.
אבל היא צודקת, לא היה לנו דייט ראשון רשמי.
אז מה דעתך על ארוחת ערב מחר בבית שלי?
קבענו.
סוף כל סוף.
תודה שמצאת את הדברים שלי.
אני מרגישה שאני מאבדת דברים כל הזמן.
- טוב מאוד לפגוש אותך. בסדר. - כן, גם אותך.
- ביי, נתראה מחר. - כן,
- נתראה מחר. בסדר. - ביי.
- כן. - כן.
היא די מגניבה, נכון?
כן, אני מחבבת אותה מאוד.
אני חושבת שאימא מעלימה דברים שלה.
פאק.
- היי. - היי.
החלטתי לעודד אותך
בסיור קולינרי בשכונה שלך מפעם, לונג ביץ'.
הבאתי טוגני צ'ילי וגבינה מהמקום המלוכלך מאוד
- שנמצא מול התיכון שלך. - נחמד.
ומקל מנטה ומלפפון חמוץ מתחנת הדלק ליד הבית של אימא שלך…
- גדול. - ש…
אני לא מאמין שאני אומר את זה, זה די פגז.
הקטע הכי טוב זה שכשמגהקים אחרי כמה ימים עוד מרגישים את הטעם.
בייב, זה מתוק מאוד, אבל לא מתחשק לי לאכול…
אז… אני חושבת שאני בדיאטת דיכאון…
- כן. - לכמה ימים.
אז יש לי רעיון.
מה דעתך שנתחבק בספה
- ונצפה ב"שר הטבעות"? - תהגה את זה נכון.
- טעות שלי. "שרה טבעות". - בדיוק.
כן, לא הערב, בייב.
היא סירבה לשרה טבעות? זה המקום השמח שלה.
אני יודע. בכל אופן, קשה לה, אז… אתם יכולים לפקוח עליה עין?
- בהחלט. - אני אטפל בזה.
אני התמודדתי עם מוות של מטופל ולמרבה הפלא, אתה לא.
אני יודע, זה באמת מדהים, מה?
אל תנחס לי.
- תודה שבאת, דרק. - בהחלט.
מתוק מאוד שהיא חשובה לך כל כך.
האמת היא שלפני שכל זה קרה
התכוונתי להציע נישואים.
נחמד.
ומתי התכוונת לבקש ממני אישור?
לבקש ממך אישור?
הוא רציני?
אני חושב שכן.
בסדר. פול, אם זה בסדר מצדך,
אני מבקש רשות להתחתן עם העמיתה שלך לעבודה.
זה ישמח אותי מאוד.
- גדול. - וואו.
- וואו, וואו. - נכון?
סליחה, אני חושב שאני פשוט נרגש.
יש לי דייט ראשון הערב.
הוא חזר להתמקד בעצמו מהר מאוד.
הוא תמיד עושה את זה.
יפה מאוד מצדך שניקית כאן, אווה.
ועשית גם כביסה? וואו.
איזה כיף שחולצות הבד המעורב שמתאימות לי בדיוק
זכו להתגלגל עם לבני הכותנה שלך.
זו רק הדרך שלי להודות לכם שנתתם לי לישון כאן
- בשבועות האחרונים. - בחייך. אנחנו שמחים לעזור.
ואני יודעת שלוקח לי זמן מה למצוא עבודה חדשה ובית חדש,
אז עד אז, אעשה את כל עבודות הבית.
- אז תישארי כמה שאת רוצה. - ביתנו הוא ביתך.
שלום?
- תברחי. - את צריכה לעזוב מיד.
אנג'לה? את לבושה?
לא! עשינו סקס הרגע!
- לך, תעכב אותה. - מה?
- בואי, את צריכה ללכת. - ליז.
מה? למה אני צריכה לעזוב? ליז מחבבת אותי.
כן, היא מחבבת אותך מאוד, אבל היא גם דעתנית מאוד,
אז יהיו לה מחשבות על כך שאת גרה כאן.
למשל, "לכמה זמן?" ו"מה זה אומר?"
ו"אתם לא חושבים שזו דינמיקה לא בריאה שהאם הביולוגית
גרה עם ההורים המאמצים?"
את יודעת, דברים מטופשים כאלה. הדלת הזאת. בסדר.
למטה.
אין לי צורך בסיפור החיים שלך, צ'רלי. לאיש לא אכפת.
- אני רק רוצה לראות את התינוקת שלי. - ליז.
היי, ליז. מה המצב, אחותי?
שמתי לב…
שאתם לא עומדים בשגרת קרם הלחות של סאטן,
אז הבאתי קרם מאירופה שאסור למכירה כאן,
אבל יוודא שהיא תישאר חלקה לעד.
אני יכול לנסות אותו?
אני חושבת שכבר מאוחר מדי בשבילך.
בסדר.
מה דעתכם?
מישהו בא לשחק.
קדימה, תסתובב.
כן! נחמד.
אני בסדר?
אתה נראה כמו נסיכה.
אני מרגיש כמו נסיכה.
- אתה זוהר. - אני חושב שזו זיעת חרדה.
אה, אתה "מפתרגש".
מפחד ומתרגש.
למדתי את זה בגן וזה נשאר איתי.
פשוט הייתה לזה הכנה רבה.
הרבה הזדמנויות שפוספסו, אני רוצה מאוד שהדייט יהיה מוצלח.
אני יודע שעבר זמן מה, אז אתה חייב לזכור,
התחנה הראשונה ברכבת שלה
חייבת להיות בעיר התחתית.
אני שונא את דרק החרמן.
אני מדחיקה את זה.
- אבל הוא לא טועה. - הוא לא טועה.
בסדר.
אחלו לי בהצלחה.
אתן לך את העצה שאתה נתת לי בדייט הראשון שלי.
תהיה מי שאתה, תיהנה
ואי אפשר להחזיר משחת שיניים חזרה לשפופרת.
אני חושבת שמשחת השיניים הייתה הבתולים שלי.
- כן, הבנו. - לא היה לי מושג.
על החיים ועל המוות.
היי.
קטן עליך.
תודה, ילדונת.
אני נתתי את משחת השיניים שלי למורה הפרטית שלי לחשבון.
כן, אני חושב שזה היה מוצלח מאוד.
אפילו שבמסעדה אף אחד לא אמר לי
שהריאיון יהיה אצל דרה תיבודו עצמו.
דרה תיבודו המפורסם?
- תפסיק לעשות את זה. - לעולם לא.
בכל אופן.
אנשים רבים רוצים את העבודה הזו ו…
מגניב מאוד שאני אפשרות.
אפשרות על הזין. השמיים הם הגבול בשבילך, ילד, אתה רק צריך להאמין בזה.
אוי, שיט.
כמעט הגיע הזמן לקבוצה.
- אני צריך ללכת. - היי.
גבי עוזרת לנהל את קבוצת יוצאי הצבא, נכון?
- כן. - עשה לי טובה.
תציע לי לבוא.
זה לא יהיה מוזר כי אתה לא יוצא צבא?
בשמחה.
בסדר, כולם, הגיע הזמן לשבת במעגל. קדימה.
פול?
מה אתה עושה כאן?
זה אני. ביקשתי שיבוא.
למה?
כי הוא אמר לי לבקש ממנו.
חלקלק.
אני חושב שאת עושה דבר נפלא, אז החלטתי לבוא לראות את זה.
- באמת? - כן.
אז למה לא אמרת שום דבר?
אני ביישן.
בסדר, שב ותישאר ביישן.
היי. מה שלומך?
יוצא צבא, מה? בטח מלחמות המהפכה.
הכרת את פול רוויר?
לא, אבל הכרתי את אימא שלך.
זה יהיה כיף.
חברים.
אני משוגעת או שזה התיק של אווה?
היא בטח שכחה אותו כאן.
כן, ליז, תירגעי. זה לא שהיא גרה כאן.
למה אתה אומר דבר כזה?
אז היא גרה כאן?
לא.
אז של מי החוטיני הזה?
שלי.
הוא שלך?
כן, אני אוהב תחתוני חוטיני.
- כי הם נוחים מאוד? - בדיוק.
בסדר. תלבש אותם.
למה לא?
אני פשוט אשב כאן ואיהנה מהמופע.
- אני לא יכולה לחכות. - אל תעשה את זה.
אני עושה את זה.
את קולטת שזה לא יכסה הכול?
אני מרגישה שיש סיכוי שכן.
טוב, הנה זה בא.
- אווה גרה כאן. - צ'רלי!
- מה הייתה התוכנית שלך? - ללבוש את החוטיני
ואם להגיד את האמת, סביר להניח שגם ליהנות מזה.
אווה גרה איתכם?
היא פוטרה מהעבודה כמלצרית ואין לה כסף לשכר דירה.
וההורים שלה ממש התנכרו לה,
אז היא לא יכלה לחזור לגור בבית.
אמרתי לכם שלהכניס את אווה לחיים שלכם זה מדרון חלקלק.
ואתם פתחתם קצת את הדלת ועכשיו יש בפנים חוטיני.
מה היה אילו קרה לה משהו רע, ליז?
מה היה אילו היא הייתה נזרקת לרחוב
ונאלצת להשיג שוגר דדי
או להתחתן עם גבר זקן ועשיר שהיא לא אוהבת?
אלוהים אדירים, מה אני אומר? אני מתאר את החיים המושלמים שלי.
אני מבינה. נתתם לאווה לגור אצלכם כצעד של חמלה.
כן.
תודה. ידעתי שתביני.
זה זמני.
היא משתדלת מאוד למצוא עבודה.
רגע, רגע.
אתם חושבים שבחורה יפה כמו אווה לא מצליחה למצוא עבודה?
היא לא יכולה פשוט להיפטר מהחזייה ולמכור שוטים של טקילה איפשהו?
וואו, ליז. אני מקווה לטובת סאטן
שהחברה שלנו לא רדודה כמו שאת חושבת.
- אוליב גרדן -
החולצה הזו שלך?
- המתינו למארחת בבקשה אוליב גרדן -
טוב, אני לא רואה אותה.
ו…
אני שונא כשאת צודקת.
גם אותי זה מתחיל לשעמם.
היי.
את נראית נפלא.
תודה.
תודה. אבל אני אומרת לך מראש שלא תגיע לבסיס השני.
אני לובשת את חזיית הבית שלי.
כן, הייתי נשוי. אני מכיר אותה.
ללא ברזל.
אתה מבין. זה מין שק שמכניסים אליו את הציצים.
- כן, כזו. - אזהרה נוספת,
הגרוש שלי בא לאסוף את הבן שלי ללילה,
אבל הם עוד לא עזבו.
דווקא קיוויתי לפגוש את הגרוש שלך הערב.
- באמת? - לא, בכלל לא.
כן. זה מטורף.
בסדר.
ג'ימי, זה הבן שלי טייט. וזה ניק.
- זה חבר שלי, ג'ימי. - היי, היי.
- היי, נעים מאוד. - סופי סיפרה לי שאתה פסיכולוג.
- נכון. - גם אני שקלתי לעשות את זה.
אתה עדיין יכול. זה רק דורש שמונה שנות לימודים.
זו הייתה הבעיה. לקח לי שנה אחת בלבד ללמוד עיצוב בריכות.
המומחיות שלי היא מגלשות טבעיות.
מגניב מאוד. אטרקציות מימיות הן לא הקטע שלי.
כמעט טבעתי פעם באבובים.
- כילד? - לא.
בסדר. טייט, אל תהיה חצוף, אתה יכול להגיד שלום לג'ימי?
- מ'מצב? - בול.
בסדר, בואו נזוז. למה התחלנו לשחק במשחק וידאו?
זה היה באשמתי.
הבטחתי לו שאם יקבל 100 במבחן האיות,
אתן לו לשחק בדיאבלו דנג'נס.
בסדר.
בבית שלי אין מסכים.
מסכים הם גרועים.
עכשיו אני מצדד בו בלי שום סיבה.
אפשר לצאת אם את מעדיפה.
אבל הכנתי קוק או וין. בעיקר כי אני אוהבת להגיד את זה.
אתם לא חייבים לעזוב.
ברגע שהוא ימות נסתלק.
אין סיכוי שהוא יעבור את דרקס.
מעולה, בואי נלך על הקוק או וין.
- ניצחת את דרקס. - אלוהים אדירים!
אין מצב! הוא עבר את דרקס!
"השלב הבא, השלב הבא, הבא, הבא!
השלב הבא, השלב הבא, הבא, הבא!"
- סליחה. - לא, זה בסדר.
כל זה בסדר לגמרי.
בסדר, מכיוון שאתה חדש כאן, תציג את עצמך בכך שתגיד את השם שלך,
את הגיל שלך, ואת הלהקה האהובה עליך משנות ה-90 שהיה לה רק להיט אחד.
פול, בן 74, מארקי מארק ופאנקי באנץ'.
מה זה פאקינג פאנקי באנץ'?
- אגיד לך אחר כך. - בסדר.
אני רוצה להתחיל בכך שנדבר על הפיל שבחדר,
מותה בטרם עת של מאיה.
רבים מכם זכיתם להכיר את מאיה כשהחלה להתאמן כאן בלחימה משולבת.
אני בטוחה שזה מעורר רגשות אצל כולכם.
אני אתחיל.
זה מבאס.
היא בהחלט הייתה בתקופה קשה.
אבל היא חייכה כשהייתה כאן.
והיה לה חיוך נפלא.
מוזר שבפעם האחרונה שפגשתי אותה נתתי לה אגרוף בפנים.
- אחי. - אני עדיין מזועזע.
לפעמים, כשאנחנו מאבדים אפילו מכר,
זה מעורר את הכאב של דברים שאיבדנו בעבר.
נכון, פול?
כן, קוראים לזה "אבל מצטבר".
ובדיוק כמו בלחימה משולבת, אסור להוריד מגננות.
גם כשאתם חושבים שאתם בסדר,
העצב עלול לבוא במפתיע ולתת לכם בראש.
וזו הסיבה
שחשוב לתת לחברים שלכם לתמוך בכם.
גם לביישנים ביניהם שמשקרים לגבי הסיבה שהם כאן.
מה קורה כאן?
הם מדברים עלינו, אבל בעצם על עצמם.
פתחתי לבחורה המתה את השפה, אחי.
אני יודע, בנאדם.
אתה בסדר.
- חוץ מזה, היא דפקה לך מכות רצח. - לגמרי.
אני יודע.
היי, אני אווה ו…
שיט.
את יכולה לשבת איתנו רגע?
רק תנו לי להגיד למנהלת. היא סבבה.
מעולה שהיא סבבה.
- מה אתה עושה? - לא יודע.
לא מוצא חן בעיניי שהפתענו אותה כך. זה נותן תחושה שאני לא בוטח בה.
כי אתה לא בוטח בה.
כי את גרמת לי לא לבטוח בה.
- זה לא נכון. - זה כן נכון.
זה נכון לגמרי. זה נכון.
תשמעי, אצטרך מערכת יחסים מתפקדת עם אווה
במשך כל החיים שלי.
- אני עוזב. - תפסיק. לא, חכה.
אנחנו חייבים להתעמת איתה.
עשי מה שאת רוצה.
אני פשוט אוהב אותה ואברח באומץ.
- בריאן. - היי. ביי, אווה.
- נתראה בבית. - ביי.
לא.
בסדר.
תשמעי, התכוונתי לגור אצל בריאן וצ'רלי רק זמן קצר.
בסדר, אז מה קרה?
מתברר שנפלא לגור אצלם. היה לי קשה מאוד עם ההורים שלי.
בכל אופן, מצאתי את העבודה הזו בשבוע שעבר, אבל פשוט לא הייתי מוכנה לעזוב.
אווה, מגיעים לך חיים נפלאים,
אבל את חייבת לתת להם מרחב.
בכך שאת מעורבת כל כך במשפחה שלהם,
את לא מאפשרת להם לבנות את המשפחה שלהם.
בסדר, אבל מאיזו בחינה את שונה?
את נכנסת לבית שלהם מתי שאת רוצה
וקוראת לתינוקת שלהם התינוקת שלך.
סאטן אוהבת את זה.
ליז, איתרת אותי כדי לדבר איתי על מה שאמור לקרות
בבית של בריאן, בלי בריאן, באוליב גרדן.
מסעדה שאני כמעט בטוחה שלא היית בה בחיים שלך.
אני באה לכאן המון.
אני אוהבת את המוטות המעוקמים שלהם.
הם נקראים מקלות לחם ואני יודעת שאת רוצה לטעום אחד.
מה עכשיו?
אני לא יודעת. אבל אני בהחלט צריכה עוד כאלה.
אני מטפלת בזה.
ואולי גם רביולי מטוגן? כלומר…
זה טעים להפתיע.
אני מצטער שאמרתי "להפתיע".
זה בסדר.
התכוונתי להגיד שהשגתי את המתכון בטיול בפריז,
אבל בעצם הוא מגאי פיירי.
בפעם היחידה שהייתי בפריז,
יצאתי עם אישה
- ועשינו את עניין המנעול על הגשר. - כן.
מוזר, אני לא זוכר את השם שלה כרגע.
בחייך. בטח שכן.
כן, אבל אני שונא את העובדה שהשם לא יפה.
ברניס.
יצאת עם ברני.
יצאתי עם ברני.
- וואו. - כן.
היא האחרונה שיצאתי איתה לפני…
טיה.
כן, סליחה, היא כל הזמן צצה בשיחה, מה?
לא, זה בסדר.
מיוחד מאוד שאתה מתגעגע אליה כל כך.
באמת, אני מרגישה שאהבה כזו באה פעם בחיים.
אולי.
אני מקווה מאוד שלא.
אני רק לוקח את ארגז הכלים.
טייט עבר שלב נוסף, הוא לוהט.
- קול. - פאקינג דרקס.
אלך לתקן את רשת היתושים בחלון האחורי. מישהו עלול לפרוץ לכאן.
לא נראה לי שרשת יתושים תעצור פורץ.
הוא התחתן שוב.
יש לו בית משלו, אבל הוא עדיין מתהלך כאן
כאילו הבית שלו.
את זו שתמיד מתקשרת אליי כדי שאבוא לתקן דברים.
כי אתה תמיד מגיע בלי הודעה מראש.
הוא מתעקש שיהיה לו מפתח.
כי היא מתעקשת להיות האפוטרופוסית הראשית.
- בסדר. סליחה. - בסדר.
- כן. - לא בדיוק הצלחנו במעבר
להורות משותפת מכבדת.
זה לא משהו שטיפול קל לא יכול לתקן.
כן, זה מה שאני תמיד אומרת, אבל אחד מאיתנו מתנהג כמו ביץ'.
- בחייך. - תירגע, לא אמרתי מי.
זה הוא.
אילו רק הייתי מכירה פסיכולוג טוב.
- בשום אופן לא. - אתה פסיכולוג גרוע?
לא, אני מעולה.
אבל זה יהיה ממש לא לעניין, אז…
בחייך. אני כאן. הוא כאן.
אתה לא יכול לעשות את הקטע הזה שסיפרת לי עליו
שבו אתה… לא יודעת, חורג מהכללים?
"לעשות ג'ימי". ציפיתי שתזכרי את זה.
פשוט כי זה השם שלי.
- אז לעשות ג'ימי? - כן.
לא. סליחה, פשוט איהנה מהקוק או וין.
אתה רואה? היא תמיד עושה את זה.
היא תמיד מעמידה אנשים במצב קשה.
- העמדתי אותך במצב קשה? - כן.
כי אני מנסה להתעמת איתך על משהו שקרה?
תשמעו, אני רוצה לחזור לדייט שלנו, אז אגש ישר לעניין.
ניק, אני מרגיש שיש לך בעיית היקשרות לא פתורה.
לגמרי לא פתורה.
- זה לא עוזר. - בסדר.
הנוכחות התכופה שלך בבית של סופי
לא קשורה כנראה לתיקון דברים או להורות משותפת.
היא קשורה לרגשות האשם שלך על כך שהנישואים שלכם נהרסו.
אתה סתם לצדה כי אתה רוצה לשכב איתה.
סופי. גם לך יש בעיית היקשרות לא פתורה.
אולי הוא לא רוצה לשכב איתך.
- הוא כן רוצה. - תמצוץ לי.
אני חושבת שאת מוכנה לקבל את חוסר התפקוד שלו
כי קל לך יותר לחזור לדינמיקה הישנה שלכם
שכוללת את העובדה שיש לך שיפוצניק,
מאשר ללמוד לקבוע גבולות.
לא תוכלי להמשיך להאשים את ניק
עד שתגדירי בבירור את הגבולות שלך.
אני רוצה את המפתח שלי חזרה.
תודה שאת נפגשת איתנו היום.
אני תמיד זמינה למפגשי חירום.
אבל מובן שהמפגש הזה שונה קצת
מהפעם שבה מארק שלח כסף לדוגמנית מאינסטגרם.
היא הייתה צריכה ציוד לכיתה שלה.
היא לימדה טאי צ'י בפארק.
בסדר.
אני יודעת כמה מאיה הייתה חשובה לשניכם.
אנחנו רק מנסים להבין מה קרה.
שמעתי שהיו סמים בגוף שלה
ולא ידעתי שיש לה בעיית סמים. את ידעת?
אני לא יכולה להיכנס לפרטים
כי אני עדיין חייבת להגן על הפרטיות של מאיה,
אבל יש לי ניסיון רב עם התמכרויות
ולמרבה הצער דברים כאלה עלולים לקרות ובאמת קורים
לאנשים שלוקחים תרופות על דעת עצמם.
דיברנו עם הדודה שלה בהלוויה
והיא סיפרה לנו שגם לאימא של מאיה הייתה בעיית סמים
והיא נטשה אותה כשהייתה בת עשר.
לא ידעת את זה?
בסדר, מאיה ואני רק התחלנו לעבוד יחד
ואני בטוחה שאילו היה לי עוד קצת זמן…
- אילו היה לך עוד זמן? - היא הייתה מספרת לי.
היה ברור שמאיה בצרות. לא היית אמורה לזהות את זה?
על מה דיברתן כאן?
אני מבינה שאתם כועסים ומבולבלים
ובסדר להוציא את זה עליי…
פשוט מוזר לנו קצת
שאנחנו יודעים על זה יותר ממך.
כן, בסדר.
חברים, בהתחשב במה שקרה, אני חושבת שכדאי
שאודה שאולי אבד כאן אמון.
ועל אף שאני מעריכה אתכם מאוד ושאתם חשובים לי מאוד,
אני מחויבת לשאול אם יהיה לכם נוח יותר
להיפגש עם פסיכולוג אחר בעתיד.
- כן. - כן.
וואו. אתם רואים? סוף כל סוף עשיתם את זה. הסכמתם על משהו.
כן, בזכותי. יש.
מה נסגר, ליז?
אווה שלחה לנו הודעה שהיא עוברת לגור אצל חברה.
חרגת לגמרי מהסמכות שלך.
כן, והכול באשמתכם.
באשמתנו? למה אנחנו בצרות עכשיו?
כי אתם נותנים לי להשתלט. אתם נותנים לי לדחוק אתכם בכל מצב.
- ליז. - לא עכשיו, צ'רלי, אני מדברת.
- סליחה. - אתה רואה? עשית זאת שוב.
אתם חייבים לפטר אותי.
לא נפטר אותך.
אתם מגדלים ילדה.
אתם חייבים לשלוט בבית שלכם.
- תעשו את זה. - אני…
אל תבקש ממנו רשות, חתיכת פחדן. תעשה את זה.
- את מפוטרת. - לא נכון.
אתם מכירים את המילה "אסרטיבי"?
אם זה עוזר,
לקחתי את סאטן לבראנץ' הראשון שלה מאחורי הגב שלכם.
וצילמתי אותה עם מימוסה ביד.
שמרנו את זה כדי לעשות את זה כמשפחה, זונה שכמוך.
- תראה לה. - נמאס לנו מכך
- שאת מתנהגת כאילו הבית הזה שלך. - כן.
מתי סאטן צריכה לישון ואיפה,
- איך להאכיל אותה… - כן.
לרחוץ אותה, להוציא לה גיהוק.
אנחנו ההורים שלה, ליז.
- אנחנו. - את רוצה תינוק? בעיה שלך.
תיאלצי להמתין שאחד הבנים המטופשים שלך
יעשה ממך סבתא!
זהו. עשית את זה.
אני מפוטרת. וזה לטובה.
מובן שאחסר לסאטן.
אתם יודעים, הפינוקים הקטנים שלנו ושגרת האמבטיה
עם הברווזונים הקטנים ו…
טוב…
- אבל זה בסדר. - היי, לא, ליז.
אנחנו מעריכים את כל מה שעשית למעננו.
לא היינו מגיעים למצב
שבו אנחנו צריכים רק מטפלת אחת במשרה מלאה בלעדייך.
- תודה על כל מה שלימדת אותנו. - אין על מה.
תישארי בחיים שלה בבקשה.
אמשיך לבוא מתי שאני רוצה.
פשוט לא אמשיך לעשות בייביסיטר בחינם.
מה עשינו?
בסדר. ביי, חבר. כל הכבוד שהרגת את דרקס.
לא אגיד שזה היה דייט ראשון נפלא.
אבל האוכל היה מעולה.
שיחה מעניינת.
בטח צעקנית יותר משציפית.
אולי קצת.
אבל ברניס הייתה איטלקייה, אז מערכת היחסים ההיא הייתה די רועשת.
זה היה גזעני?
רק קצת.
היי, ג'ימי, אפשר לבקש ממך טובה?
אני יודעת שהרסתי את הערב,
אבל… נוכל לנסות דייט ראשון נוסף בהזדמנות?
רק תגידי מתי.
עכשיו.
- היי. - אלוהים אדירים.
למה אתה כאן בשעה מאוחרת כל כך?
כי את כאן.
מארק ודונה פיטרו אותי.
באסה.
מה קרה?
לפני שהם עשו זאת,
הם סיפרו לי שלמאיה הייתה חרדת נטישה די חמורה.
לי היא לא סיפרה את זה, פול.
אנחנו לא יכולים לשלוט
במה שהמטופלים שלנו מחליטים לא לספר לנו.
אין פלא שהיא התדרדרה כשהחברים שלה עזבו.
אילו הייתי יודעת, הייתי יכולה לעשות משהו.
אולי. אולי לא.
בדידות היא קשה מאוד.
העולם שבחוץ בודד.
הכי גרוע שאני לא יודעת
אם זה היה בכוונה או תאונה.
מוות הוא מוות.
נסי לא לרדת על עצמך בניסיון להבין את הסמנטיקה שלו.
אז אתה אומר שלא משנה אם אדע או לא?
אני אומר שאני חושב שאת כבר יודעת.
תשמע, השקעתי המון זמן במעבר לעבודה עם טראומה
ולא עצרתי לחשוב אם זה נכון מצדי.
וזו הייתה טעות פאקינג ענקית כי מתברר שאני גרועה בזה.
לא נכון.
זה סיכון מקצועי.
מאיה היא רק הראשונה
ואני מבטיח לך שאם תמשיכי בדרך הזו,
היא לא תהיה האחרונה.
מה את עושה?
אני מבטלת את כל המטופלים שלי לשבוע הבא.
שיניתי את דעתי.
אני כן צריכה חופש.
זוכרת את המנטור שלי מבלוויו?
בכל פעם שהיה קשה,
הוא נהג לומר את אותו הדבר וזה נשאר איתי עד היום.
הוא אמר "ככל שלוקח לך זמן רב יותר לחזור לסוס,
נעשה סביר פחות שתצליח לחזור אי פעם".
כן. טוב, שיזדיין הסוס.
לילה טוב, פול.
הב.
תרגום: אסף ראביד