Man tikko atrakstīja trenere.
Veslijā pārbūvē sporta zāli,
tāpēc uz pirmssezonas treniņiem man jāierodas uzreiz pēc izlaiduma.
Tik agri?
Es zināju, ka tā sasodītā trenere grib man ieriebt.
Jā, viņa noteikti veidoja grafiku tā,
lai vairāk sāpinātu tevi.
Nē, tikai… jūnijā biju mums daudz ko ieplānojis.
Gribēju, lai paceļojam, aizbraucam uz pludmali.
Man arī likās, ka būtu lieliski daudz uz tevi skatīties.
Fujak…
Vai tu tāds nomākts būsi viens pats šajā lielajā mājā?
Būsim tikai tu un es, vecīt.
Lielo puiku ballīte, vai ne?
Pāris lielu puiku, kas darīs lielo puiku lietas.
Lieli puikas!
Tev no tās baseina mājas jāizvācas.
Merisola noteikti jūk prātā.
Jā, viņa nav sajūsmā.
Tā. Varbūt mums nevajadzētu tik ļoti pārliecināt citus pamest
manu tēti, kad tēti pametu es?
Draugi, ar mani viss būs kārtībā. Goda vārds.
Vai zināt, cik manā dzīvoklī ir drausmīgi skaļi,
tāpēc ka mamma dresē putnus?
- Nē. - Kā lai mēs to zinātu?
- Es zināju. - Varbūt, kad Alise tevi pametīs,
te varētu ievākties es.
Vai tas ir skumji, kas es tiešām to apsvēru?
- Jā. Diez kas nav. - Tu zini, kur mani atrast.
- Tu neiesi prom, vai ne, Šon? - Nekad, Džimij.
Tāpēc ka esam lieli puikas.
Neatstāj mani šādi!
- Labi. - Nu re!
Redzi? Tā būs katru vakaru.
Sveika, Maja!
Saņēmu tavu ziņu, ka šonedēļ izlaidīsi.
Lai tā būtu,
bet, ja tā izdarīsi vēlreiz, es tevi atradīšu.
Dabūsi psihoterapiju, lai vai kur tu būtu: treniņzālē, atrakcijās, kāda cita gultā.
Man tas nav svarīgi.
MAJA LIZA
Labi, atā!
LIZA
Nu? Kas tev tā deg, Liza?
Dereka māte te ir divas dienas.
Es jau jūdzos nost.
- Ko viņa dara? - Neko.
Viņa ir absolūti laipna.
Tieši tāpēc viņas ļaunums ir ģeniāls.
Zini, ko tā maita man šorīt pateica?
"Derekam ar tevi ir paveicies."
Tas ir skarbi.
- Kas, ellē, tev kait? - Tu nesaproti.
Viņa pasaka pareizos vārdus ar pareizo intonāciju
un tad skatās man acīs vēl dažas sekundes,
lai es sajustu nosodījumu, ko neviens cits nesajūt.
Liza!
Pagaidi!
Jā?
Čau! Vai tev ir tāds sulas saldējums, kāds Derekam garšo?
Tūlīt iedošu.
- Kas? - Atvaino, es…
es nezinu, kā tu to panāc, bet tu izskaties satriecoši.
Paldies.
Vai sajuti?
Jā, man jābeidz, Liza.
Pirms Pārkinsona man bija jauka, skaļa balss.
- Man tās pietrūkst. - Jā.
Un man riebjas visi tie vokālie vingrinājumi.
Arī man tie riebjas.
Kliegšanas vingrinājumā palīdz,
ja kliedzu par to, kas mani tiešām kaitina:
"Restorānos bērnus nevajadzētu laist."
- Jā. - ""Ričards" nebūtu jāsaīsina kā "Diks"."
"Dvīņi mani mulsina un biedē."
Tas man patīk.
Laba sajūta.
Es cenšos savu praksi slēgt,
bet Saiksa sūta arvien jaunus Pārkinsona slimniekus.
Viņi nav tik priecīgi kā es.
Jā, man patīk, cik labi tu sevi pazīsti.
Klau, tu esi pozitīvs piemērs.
Esmu lepna par tevi.
Turpini, ja gribi.
Vai tev sevis ir mazliet žēl,
kopš trīce kļuvusi abpusēja?
Nu man ir divas trīcošas rokas.
Nepārtraukti - džeza rokas.
Fose.
Jā. Tā ir normāla attīstība.
Bet, ja tev vajag izlādēties, labi.
Tu vari žēloties man.
Zinu. Un tieši tāpēc to nedaru.
Jā. Tāpēc ka ciest klusējot ir drosmīgi
un tu gribi būt vislabākais Pārkinsona slimnieks.
Vai tā runā?
Ka esmu vislabākais?
Vismaz labāko desmitniekā.
Esmu miris ik dienu…
Gaidot tevi
Dārgā, nebaidies!
Esmu tevi mīlējis tūkstoš gadu
Mīlēšu vēl tūkstoti
Gatava?
Laiks apstājies Viņa ir skaista it visā
Būšu es vīnoga Neļaušu…
Ko?
Ir "vienīgā", mīļum.
Man tomēr liekas - "vīnoga".
Kā tu vari būt vīnoga?
Kā cilvēks var būt vīnoga?
Esmu pati vīnodzīgākā meitene.
- Tu esi vīnogu čalis. - Esam vīnogas kopā.
Mana dzimšanas diena - mani vārdi. Spēlē!
- No piedziedājuma? - Jā, labi.
Esmu miris ik dienu, gaidot tevi
Dārgā, nebaidies!
Esmu tevi mīlējis tūkstoš gadu
Mīlēšu vēl tūkstoti
Esmu miris ik dienu, gaidot tevi
Dārgā, nebaidies!
Esmu tevi mīlējis tūkstoš gadu
Es tevi mīlēšu vēl tūkstoti
Jā, rīt ir viņas dzimšanas diena, tāpēc daudz par viņu domāju.
To vīnogu vakaru es atceros.
Sadziedāties ar mammu bija tik jautri.
Tev varbūt. Man ne.
Talantīgajiem ir grūtāk.
Jums to nesaprast.
Kā lai tevi iepriecinām?
Jums tas nav jādara.
Laiku pa laikam būt skumjam ir normāli.
Laiku pa laikam?
Ei, zināt ko? Man prieks, ka vismaz viens cilvēks
šajā ģimenē vēl atceras Tijas dzimšanas dienu.
Ak dievs! Tā bija viena reize.
Viena jau tik ir bijusi, kopš viņa nomira.
Tu esi aizmirsusi simt procentus mirušās mammas dzimšanas dienu.
Mammai dzimšanas dienas ļoti patika.
Tagad jūs saskumdināt mani.
Arī mani. Ei, zināt, kas mani iepriecina?
Rupjību teikšana svešiniekiem, kas tās nedzird, jo klausās savus AirPods.
Tā. Paskatieties! Tūlīt.
Sveiks!
Platmale, saulesbrilles un garroku krekls.
Nākamreiz paliec iekšā!
Tā, re! Džimij, šim pasaki tu!
Labi.
Labais spieķis, opīt.
Nu paldies.
Tas ir izvelkams.
Jāpabīda šie zilie štruntiņi, un tas atveras.
Gribat izmēģināt?
- Būs labi. - Jā?
Jā, bet bija prieks aprunāties, un lai veicas!
Jums arī. Visu labu!
- Nolādēts, Braien! - Tie bija dzirdes aparāti.
- Zinu. - Tie strādā ļoti labi.
MAMMAS DZIMŠANAS DIENA
SAMERA EI, SLAMPA! IR TAVAS MAMMAS DZ. D.
GABIJA
Sveika! Es atcerējos pati.
Sveika! Es tik tāpat.
Mammas dzimšanas dienā sevi nav jāienīst. Tam domāts Vecgada vakars.
Kā tev iet? Ir labi?
Jā, tikai uztraucos par tēti.
Veikalā viņam kļuva skumjas acis
un viņš teica, ka sieviete uz Skinnygirl pudeles līdzinās mammai.
Tas ir siluets. Viņai pat nav sejas.
Šorīt pie tavas mammas aizbraucu - iepazīstināju ar Deriku.
Zinu - viņai par mani prieks, jo, kad turēju viņa roku,
garām lidoja divi tauriņi, kas kniebās.
Tieši mammas stilā!
- Jā. - Labi. Iešu iedzert kafiju.
Viņa dēļ man šodien jābūt stiprai.
- Mīlu. - Mīlu. Atā!
Džimij, drīzāk tā…
Es jau tā daru…
- Liekas - abi skanam vienādi. - Nedomāju.
Kas te notiek?
- Ko? - Kas te notiek?
Es aptvēru…
ka šī ir pēdējā mammas dzimšanas diena,
ko mēs pavadīsim kopā,
pirms tu aizbrauc uz koledžu, un es neļaušu tai būt skumjai.
Mēs svinēsim.
Ak dievs!
Vai tā ir atlikumu omlete?
Velns, jā.
Mammas mīļākās brokastis. Atceries?
Viss, kas ledusskapī drīz būtu sabojājies, tika sagriezts ar olām un sieru.
Šodien mums ir ķīniešu nūdeles un pusbundža olīvu.
Nu, tā drīzāk ir "vēmlete".
Pasaki to vārdu draugiem un izstāsti, vai tas kļūst populārs.
- Kļūsti pieaudzis! - Maita!
Braiens gribēja atbraukt līdzi. Domāju: varbūt uzaicināsi Sameru?
Uzaicināšu.
Tēt, šis tiešām ir forši.
Ir forši, vai ne? Šī būs lieliska diena.
- Jā. - Nu…
Tā tiešām būs lieliska.
- Nē. Nē, nē. - Nē. Nevajag. Nē.
Ei, nē. Seju nesavilkt.
Es nesavelku.
Es zinu.
Ko mēs darām? Brauksim izklaidēties!
Labi. Kāds ir plāns?
Vai iedzersim mimozas?
- Daudzās kafejnīcās pēc kārtas kafiju? - Vai…
Nu re!
Lūdzu, tēt.
Esi šķībi. Es tev palīdzēšu.
Sasodīts!
Aizmirsu augšā savu grāmatu.
No All Fours nevar atrauties.
Menopauzes vecuma sievietes rullē. Tas ir skaidrs.
- Aiziešu pakaļ. - Nē, es aiziešu.
Tavs darbs ir atpūsties, ēst kaut kādas lapas
un nekur neiet bez tava sirds spilvena.
Paldies, ka mani tā aprūpē, draugs.
Tev tas padodas.
Varbūt tu varētu būt fizioterapeits.
Varbūt.
Mani draugi būtu šokā, ja es būtu ārsts.
Nu, tas nav gluži ārsts, bet tuvu tam.
- Atnesīšu tavu dīvaino grāmatu. - Labi. Paldies, dakter.
Cik mīļš zēns!
Atsities jūsos abos.
Paldies.
Vai, ak vai!
Kundzītei vajag piparmētru konfekti, jo tikko sarijos
ķiploku bulciņas, un tas nebija smuki.
- Gabij! Mana smirdīgā meitene. - Oho! Smirdīgā meitene.
- Ak dievs! - Mazliet par daudz enerģijas.
Sveiki! Laikam esat Bišopmamma.
Esmu liela jūsu dēla cienītāja. Patīk viņa mati.
Tāds viņš ir bijis vienmēr.
Viņš būtībā jau izlīda no dzemdes ar karē.
Mamm!
- Sveika! Esmu Konija. - Gabija.
Konstansa! Man tu nekad neesi teikusi, lai saucu tevi par Koniju.
Vari saukt mani par Koniju.
Iesim pameklēt kādu piparmētru konfekti!
Un tev pa kreisi apglabāta, kā uzzinām, ātri pameklējot Google,
ir Arlīna, kas nomira kā atraitne, jo nogalināja savu vīru.
- Jautrs pavērsiens, mīļā. Jā. - Slepkava Arlīna ir mana varone.
Mammai patika klačoties par kaimiņiem.
Ei, mamm!
Mēs uzvilkām problemātiskākos T kreklus, kurus mums uzdāvināji,
un tavā dzimšanas dienā tusējam, kā to darījām agrāk.
Un neviens nekad nav aizmirsis, kad šī dzimšanas diena ir.
Melo mirušam cilvēkam? Cik skumji!
Es tikai gribu pateikt: "Visu cieņu."
Jūs vedāt mani mājās no skolas, kad mana mamma to aizmirsa.
Un viņa man iemācīja ielikt tamponu.
Ne jau braucot.
Tomēr tas notika mašīnā.
Kas tas par skaistuli?
Izskatās kā seksīgs Lūiss.
Velns parāvis!
Tas ir Lūiss.
Šoks.
Kāpēc viņš agrāk skuva bārdu?
Es pieminēju, ka būsim te, bet nedomāju, ka viņš atbrauks.
- Čau! - Sveiks, vecīt!
Ceru, ka neiztraucēju.
Kas tev tur rakstīts?
Vārdi.
Jā. Iepriekš nekas tāds nesanāca. Velns parāvis!
Pilnīgi uzsita asinis.
Mums izdevās, mīļā.
Nu, kad tas ir izdarīts, mēs uzspēlēsim mammas mīļāko spēli.
Vai esi spēlējis "Tuklo trusīti"?
Nē, bet to bieži jautāja mans tēvocis un nu viņš ir cietumā.
Drusku sabojāji mūsu kapsētas tusu, Lūis.
- Atvainojos. - Tā.
Jūs iebāzīsiet mutē tik daudz zefīru, cik vien varat,
un tad mēs teiksim: "Es tevi mīlu, mamm."
Jūs varat teikt "Tija".
Paldies.
Uzmanību, gatavību… Ā, jau sākām.
Aiziet, aiziet!
- Es tevi mīlu, mamm. - Mēs tevi mīlam, Tija.
Es tevi tik ļoti mīlu. Mīlu.
- Ai, velns! - Velns!
Palīdzēsim. Būs labi.
Palīdzēsim.
Tā.
Atvainojos.
- Labi. - Paldies.
Viņa tev gandrīz atriebās.
Braien!
Sākumā domāju, ka esi to izdomājusi.
Ja istabā nebūtu mūsu,
šķiet, viņa ātri ierautu elpu un aprītu tavu dvēseli.
Es teicu. Paldies.
Man vajadzēja, lai kāds to redz.
Kāda te ir priekšvēsture?
Un smaidi, lai neizskatās, ka aprunājam.
Agrāk mēs viena otrai nemitīgi uzbrukām.
Viņa vienmēr kritizēja to, kā audzinu bērnus, sakot, ka ņemos par daudz.
Un beigu beigās viņa man pateica, lai iepauzēju.
Pateica, lai iepauzēju, Gabij.
Nospieda tev pauzes pogu?
Tas nu bija par daudz, tāpēc es ievilku dziļu elpu
un noteicu veselīgas robežas.
Gribi, lai noticu, ka necirti pretī?
Iespējams, nosaucu viņu par Kuņstansu.
O!
Kā lai es nodzīvoju līdz nedēļas beigām?
Ai, velns! Nezinu. Man jābrauc. Ar mani grib tikties Šons.
- Nē. Tu nedrīksti, Gabij. - Nē. Jābrauc.
- Nedrīksti. Nebrauksi. - Jābrauc.
Te jau viņš ir.
- Cik mīļš zēns! - Mani grib satikt Šons.
- Negrib. Viņš man uzrakstīja. - Nē.
Uzrakstīja. Viņš negrib, lai tu brauc.
- Viņš tā neteica. - Teica.
Tā, man jābrauc. Bet prieks, ka es šo dinamiku redzēju.
Varbūt uzrakstīšu par to referātu. Bet, klau, drīz viņa būs prom.
Un Derekam nevajag papildu stresu, citādi viņa sirds pārplīsīs,
un tā būtu baigā šmuce.
- Labi? - Jā. Labi.
- Saulīt! - Jā?
Došu tev pilnīgi pretēju padomu
- nekā parasti saviem pacientiem. - Labi.
Es gribu, lai tu to apspied,
savelc lielu, muļķīgu smaidu
un iekšēji norobežojies.
Tā ir mana specialitāte.
Tieši tā.
- Apslēp to sociopāti, ja? - Labi.
Mīlu. Atā, D vīrs! Atā, Bišopmamma!
- Prieks iepazīties. - Atā!
- Visu labu, Džī!
- Ei, mīļā! - Ei!
Domā - tas ir dīvaini, ka mamma masē man pēdas?
Jā, bet labāk viņa nekā es.
Cik smieklīgi!
Liza, tu mani nobeigsi.
Tāpat kā tu mani, Konij.
Es tagad…
Liels paldies, ka atbrauci visu šo tālo ceļu,
lai mums aiz savas labās sirds izpalīdzētu.
Jā, es nedēļu gribu ēdienu par brīvu. Un, ja gribēšu, lai kaut ko fritējat,
tas būs jādara.
Nekādu jautājumu, nekāda nosodījuma.
- Sarunāts. - Labi. Ko jūs gribat?
Bariņš citu veterānu ir sākuši nākt uz cīņas zāli trenēties ar mums.
Mums likās, ka būtu forši izveidot tādu kā atbalsta grupu.
Dažiem čaļiem iet grūti.
Tātad - vai tu būtu ar mieru mums palīdzēt ko tādu vadīt?
Tu joko?
Tieši ar tādām lietām es gribu nodarboties.
Tici man: nekas nedziedē labāk kā problēmu pārrunāšana
ar tādiem cilvēkiem, kuri piedzīvo tieši to pašu.
Rej! Džerij! Paldies, ka atbraucāt.
Piekāst Pārkinsonu!
Piekāst tā, ka maz neliekas.
Piekāst tā, ka neceļas.
Par daudz. Tas ir par daudz.
Jā, es sajutu. Jā.
Kad viņš atslābs, tev viņš varētu iepatikties.
Vai arī ne.
Iespējamība ir 50 pret 50.
Vai tev ir kāda vaina?
Man ir prostatas vēzis pirmajā stadijā.
Forši.
Vari palikt.
Paldies.
Tātad kurš sāks? Tu ne.
Kopš man sākās abpusēja trīce, es nespēju beigt domāt
par visu to, ko nespēšu darīt.
Uzrakstīt savu vārdu, uzlikt skaņuplati.
Noturēt kafijas krūzi.
Velns, tas ir smagi.
Man pārsvarā ir grūtības ar čurāšanu.
Tu neesi īpašs. Arī man ir grūtības ar čurāšanu.
Vīri, šī nav sacensība.
Pol, tu esi palīdzējis tik daudziem.
Domā par to, kas aiz tevis paliek. Ko esi paveicis.
Tieši tu man teici,
lai nedomāju par to, ko es nevaru izdarīt.
Viņš lika koncentrēties uz mazajām lietām.
Man tas ķēms lika to pašu.
Konkrēts piemērs.
Jūtos kā veiksminieks, ka varu būt kopā ar jums.
Mēs esam daudz foršāki par tevi.
"Veiksminieks" ir maigi teikts.
Mēs sākām runāt, un viņa dzīve bija drūma. Tik drūma kā Rekviēms sapnim.
Un ne kā filmas vidusdaļa, kur visi kaifo ar heroīnu,
bet kā beigas, kur viss ir pakaļā un ir skaidrs, ka heroīns nav jautri.
- Braien! - Kellija jautāja, kā mēs iepazināmies.
- Nejautāju. - Nejautāja.
Nejautāja.
Es viņu paņemšu. Nez vai viņai tas jādzird.
Viņa to jau ir dzirdējusi.
Vienīgi tā varu viņu aizmidzināt.
Bija prieks iepazīties, Satona.
Reiz tiksimies manā kabinetā, meitēn.
Vai man būtu jāuztraucas,
ka Alise un Samera bez problēmām var nopirkt šim vakaram šmigu?
- Nē. Viņas ir apņēmīgas. - Viņas ir patstāvīgas.
- Tas ir labi. - Nuja.
Nu, Lūis! Kā iet pa dzīvi, kopš esi tik smuks?
Vispār diezgan labi.
Tu ar mani lepotos. Esmu iemācījies pagatavot dzeramu kafiju,
darbā tiku paaugstināts un esmu sācis ar kādu satikties.
Būtu smieklīgi, ja es viņu nogalinātu.
Atvaino! Nezinu, kāpēc tā pateicu. Laikam ļāvu mēlei vaļu.
Lai nu kā, tas ir lieliski!
Mēs iepazināmies britu krogā.
Abi paņēmām desiņas ar biezeni.
- Tas saistīts ar seksu? - Tā var būt.
Liekas - Tapensa ir vienīgā no Lielbritānijas,
ko Sandjego esmu saticis, tāpēc varbūt tā mēs…
Atvaino! Vai teici "Tapensa"?
Jā, Tapensa - tā viņu sauc.
- Tāda vārda nav. - Viņš meitu nosauca par Satonu.
Atvaino! Vai Tapensa ir divreiz Tony balvu ieguvusi Brodveja leģenda?
Viņa ir grāmatvede.
Lai nu kā, daudz foršāka, nekā izklausās.
Viņa ir gudra un jautra,
un ar labu figūru. Un nezinu - tas šķiet…
pa īstam.
Tev klājas tik labi, Lūis.
Laikam karma tomēr nav maita.
Bet Braiens ir.
Viņam taisnība.
Kā ar tevi, Džimij?
Vai esi saticies ar to Sofī?
Es teicu, ka to izdarīšu, tāpēc - nē.
Skaidrs.
Taču es aizgāju uz randiņu ar smuku medmāsu.
Jauki. Tiksies ar viņu vēl?
Cerams, ne. Tas viņu sagrautu.
Kad Alise man šorīt piezvanīja un uzaicināja atbraukt,
sākumā es teicu nē, bet viņa uzstāja, un man prieks, ka tā.
Man arī. Jā, bija…
Bija tiešām prieks tevi satikt.
Prieks satikt tevi.
Vedīšu viņu uz parku. Vai drīkstu nomainīt bodiju?
- Nē. Tas ir par godu manai draudzenei. - Tur rakstīts "Parādi pupus!".
Krūts barošanas joks, Kellij.
- Nekļūsti perversa! - Labi.
Viņa noteikti uzteiks šo darbu.
Liels tev paldies. Cik tu esi mīļš!
Man patīk tas lēkātājs uz mēlītes.
Jaunas?
Nē. Man bija perfektas Jordan 4 Retro OG Breds, kuras nevalkāju.
Internetā tās notirgoju par astoņiem simtiem.
Par tiem nopirku šīs, kas tev kājās,
un divus citus pārus, ko notirgošu nākamos.
Par 800 dolāru?
Apžēliņ! Tev vajadzētu tā pelnīt iztiku.
Tas vairāk ir tāds hobijs.
Daži hobiji kļūst par nodarbošanos, Liza, pat ja tev tā nav sanācis.
Kas tas bija, ko dari?
Pūt akmeņus?
Es tos pulēju, bet tu jau to zini.
Kā es to varētu zināt?
Tu man nevienu neesi iedevusi.
Tas ir dīvaini, mamm.
Mums visiem akmeņi ir.
Vecaimātei akmens nav?
Visi akmeņus nedabū. Tas nav atkarīgs no manis.
Tas ir atkarīgs tikai no tevis.
Jā, aizej nopūt viņai akmeni!
Metjū, izskatās, ka kurpes tevi ļoti aizrauj.
Man tās ļoti patīk.
Man patīk noskaidrot, kad tās varēs dabūt, nakšņot pie veikaliem…
Kāpēc nepamēģināt to pa īstam?
Lai tas ir tavs darbs!
Tu esi superīga, vecomāt.
Vecāmāte ir superīga.
Jā.
Esmu superīga.
Tas bija jauki, ne?
Redzi, kas notiek, kad ļauj vadīt bērnam?
Man ir viens noteikums - atceries?
Nemāci man audzināt bērnus!
Un zinu, ka tu blenz uz mani, domājot šo sviestu,
kopš tavas ierašanās dienas.
Tu man neko nevari piesiet.
Esmu teikusi tikai nepatiesi jaukas lietas.
Es taču zināju.
Liki man domāt, ka esmu traka.
Zini ko, Konstansa? Izbaudi šo viesošanos,
jo es tiešām nespēju iedomāties scenāriju, ka tu te varētu atgriezties.
Elizabāba.
Dzirdēju.
Es to arī gribēju.
Ak vai!
Ei! Tev ir brītiņš?
Pēdējoreiz tik nopietns te ienāci,
lai pateiktu, ka esmu tevi pievīlusi ar burbuļtēju.
Dzēriens nebūtu jākošļā.
Cik tu esi slinks!
Klau, es domāju, ko aiz sevis atstāšu,
un zinu: tu uzskati, ka vairāk esmu mentors Džimijam nekā tev.
Tāpēc, ka starp jums ir tas "Es tevi mīlu, tēt. Es tevi neciešu, tēt".
Es tevi vērtēju ļoti augstu.
Tāpēc gribu tev atdot šo.
Gribi man atdot manu kabinetu?
Nē. Praksi.
Es gribu, lai tu pārņem Roudsa Kognitīvi biheiviorālās terapijas centru.
Ak dievs! Kā tad ar tavu puisīti Džimiju?
Viņš sapratīs.
Viņš KBT vairs pat neizmanto.
Viņam ir savs ceļš, bet mēs ar tevi esam izgriezti no vienas terapeitiskās drēbes.
Tu zini visus manus paņēmienus.
Nospriedu: mēs varētu sākt satikties un es tev varētu izstāstīt, kā…
kā es to iztēlojos.
Pol, esmu tik pagodināta, un es tevi mīlu. Tu to zini.
Zinu.
Tāpēc es negribu atbildēt tev citādi
kā tikai pilnīgi godīgi un atklāti.
Bet šis nav tas, ko dzīvē gribu darīt.
Žēl gan.
Vai atceries - es tev stāstīju, cik ļoti gribu sākt
strādāt ar pacientiem, kam ir dziļākas problēmas?
Nu, esmu sākusi to darīt.
Un tas man baigi patīk.
Man labi veicas ar Maju.
Es sāku veidot atbalsta grupu veterāniem.
Es pat esmu atļāvusies sapņot par sava traumu centra atvēršanu.
Ko teiksi?
Teikšu: jebkas, ko tu gribi darīt, ir lieliska doma.
Jā, nu, panāc šurp! Šis būs ilgi.
Tev patīk manas ballīšdrēbes?
Pateikšu, kad tās uzvilksi.
Skarbi, bet godīgi.
Man tev ir tāds jautājums.
Kāpēc šodien uzaicināji Lūisu un man nepateici?
Viņam gan ir liela britu mute!
Kas par lietu, meitēn?
Es laikam tikai gribēju, lai tu redzi, cik viņa dzīve ir laba, jo to panāci tu.
Tēt, tu palīdzēji tam cilvēkam, kuram bija vismazākais iemesls palīdzēt,
un es tiešām gribu, lai tu tā izdarītu sev.
Nav loģiski, ka viņš ir atradis veidu, kā dzīvot tālāk, bet tu ne.
Nu kāpēc tu nepiezvani Sofī?
Tātad tu mani džimijoji?
Nu es saprotu, kāpēc mani pacienti tā uzvelkas.
Es nespēju beigt iztēloties, kā būsi šai mājā viens.
Diez vai spēšu braukt prom uz koledžu,
ja nebūšu droša, ka tu nesēdēsi tumsā bez savas dzīves.
Man viss būs labi.
Es pēc tevis ilgošos, bet zinu, ka esi gatava aizbraukt.
Un foršākais ir tas, ka man un tavai mammai…
Mums tas ir izdevies.
Alise, nav lielāka prieka kā tas, ka tu tur aizbrauksi un būsi izcila.
Un es ar tevi lepojos.
Skaidrs?
Skaidrs.
Vēl kas.
Cik es saprotu, normāli bērni ir starā, ka var braukt
prom uz koledžu un tikt vaļā no vecākiem.
Tāpēc esi tik laba - izliecies, ka esi normāla.
Labi, ja tu arī.
- Sarunāts. - Sarunāts.
Normāls.
- Es zināju. - Normāls.
- Mēs sarunājām.
Normāls.
Te iekšā.
Liza!
Viņa gribētu gan.
Esmu Konija.
Esmu Dereka mamma.
Pols. Negribīgs draugs.
Dzirdēju, ka nosauci mani par draugu.
Piekāst Pārkinsonu!
Jautri gan.
Ja gribi, vari pateikt arī tu.
Piekāst Pārkinsonu!
Tikai pieskrēju apraudzīt Dereku.
Mana sieva ir ārste, tāpēc viņa man iedeva šo saķeramo,
jo viņš nedrīkst pieliekties.
Brīdinu - viņa ar to saķēra man pakaļu četras reizes.
Gribu tikai ātri apsveicināties.
Tad jūs vairs netraucēšu.
Jā, viņš snauda. Paskatīšos, vai ir pamodies.
Labi.
Zini, Pola meita ir vides zinātniece.
Varbūt noskaidro, vai viņa negrib strādāt jogurta veikalā.
Pat nemēģini!
Devu viņai bērna audzināšanas padomu.
Izskatās - viņa to uzņēmusi labi.
Vai tev akmens ir?
Ir.
Man tas patīk.
Esmu nodzīvojusi garu, piepildītu dzīvi.
Varētu domāt, ka viņa gribēs no tās mācīties.
Diemžēl jaunākie cilvēki mūsu dzīvē,
šķiet, negrib pieņemt to, ko varam piedāvāt.
Kad mēs kļuvām par veciem kraķiem?
Runā par sevi!
Esmu leģenda.
Vau!
Labais.
Es to nozagšu.
Izvēlies pati savu dzīvnieka skaņu!
Nevaru Dereku atrast.
Derek!
Ak kungs! Kas?
Nebaidīsim cilvēku ar slimu sirdi!
- Kā mani atradāt? - Tevi redzēja mūsu pastnieks.
Tonijs - stučītājs.
Kas tev bija prātā?
Tev nav droši iet prom no mājas.
Man nav droši mājā.
Es tagad nedrīkstu satraukties.
Jums abām ir jāatrod kopīga valoda vai abām jāvācas prom.
Nu, vienai jāpaliek, jo man vēl ir vajadzīga aprūpe, un…
- droši vien tai jābūt manai sievai. - Droši vien?
- Droši vien? Ak sievai? - Manai sie… Jā, sievai.
- Pietiek. - Teicu: "Protams, manai sievai."
Es aizvedīšu viņu mājās.
Lai viņas abas tiek skaidrībā!
Nē, tas nekad nenotiks.
Nezinu.
Dažreiz, kad pieaudzis vīrietis aizbēg no mājām,
cilvēki saprot, ka ir laiks salīgt mieru.
Vai zini, ka mēnesi nedrīkstu nodarboties ar seksu?
Mēs varam klusēt, kamēr ejam.
Piedod, ka pārkāpu tavu noteikumu.
Varbūt man jāļauj Metjū atrast savu ceļu pašam.
Nevienai nepatīk, ka vīramāte māca, ko darīt.
Ak dievs! Esam tipiskas.
Mēs vismaz nestrīdamies par to, kura ceps Ziemassvētku šķiņķi.
Jā, tāpēc ka neviena no mums nejēdz gatavot.
Piedod arī man! Tu devi Metjū labu padomu.
Jau labu laiku nebiju redzējusi viņu tik dedzīgu.
Nu, esmu to pieredzējusi iepriekš.
Metjū vienmēr ir juties kā savas ģimenes ēnā,
un Dereka brālis bija tāds pats.
Bērnībā viņam gāja grūti.
Droši vien man vajadzēja veltīt viņam vairāk uzmanības.
Tad saki, ka mana pieeja ir pareiza?
Nē, es saku: katram bērnam vajag ko citu.
Es dzirdēju to, ko dzirdēju.
Tu savus puikas esi uzaudzinājusi labi.
Paldies.
Nav, par ko.
Tik tālu vēl neesam.
Paldies dievam!
Esmu miris ik dienu Gaidot tevi
Dārgā, nebaidies!
Esmu tevi mīlējis tūkstoš gadu
Mīlēšu vēl tūkstoti
Laiks apstājies Viņa ir skaista it visā
Būšu es vīnoga Neļaušu nekam to atņemt
Vienu soli tuvāk
- Vai! - Apžēliņ!
Tas bija tik…
- tik priekšlaikus. - Jā, es zinu.
Esmu izsista no sliedēm.
Parasti es nesatieku visu otra cilvēka ģimeni
un visu meitu pirmajā randiņā,
kas vienlaikus ir viņu mirušās sievas un mammas dzimšanas diena.
Tāpēc nezinu.
- Baigi dīvaina. Man viņa patīk. - Jā.
Man patīk tavi pufīgie pleci.
Un tavi krītošie mati.
- Tu esi tik skaista. - Esi seksīga.
- Cik tev ir bērnu? - Nu, man… Varbūt…
labāk sāksim dziedāt?
No piedziedājuma.
Esmu miris ik dienu Gaidot tevi
Dārgā, nebaidies! Esmu tevi mīlējis
DONA NEATBILDĒTS ZVANS
Tūkstoš gadu
Mīlēšu vēl tūkstoti
Un visu laiku es ticēju…
- Sveika, Dona! Kas noticis? - …tevi atradīšu
Laiks atvedis tavu sirdi…
- Lēnāk! - Esmu tevi mīlējis
Tūkstoš gadu
Pag, kā tas ir - "esam zaudējuši Maju"?
Mīlēšu vēl tūkstoti
Tulkojusi Inguna Puķīte